Saturnia spini mint kártékony állat 



irta Weiszmantel Vilmos. 



Vasúti mérnök létemre hivatalom az idén Dél-Magyarországba 

 szólított. Természetes, hogy a rovarászást ott is folytattam, a meny- 

 nyire foglalkozásom azt megengedte. Június 11-én a temesvár- 

 nagy-szt.-miklósi vonal pályatestének közelében, Uj-Bessenyő község 

 szőlőinek szélén kökényen számos, csaknem teljesen kifejlődött 

 SaUirnia spini Schiff. hernyóját, és majdnem ugyanannyi félig 

 fejlett, körülbelül 10 nappal fiatalabb hernyót figyeltem meg. 



IVIinthogy ezí a fajt már néhány év óta sehol sem találtam 

 ott, a hol hivatalból jártam, kedvem kerekedett a hernyók egy ré- 

 szét felnevelni. Tenyésztő házikóval nem renielkezvén, a falubeli 

 kereskedőtől vett kis (30 cm. hosszú, 15 cm. magas) ládikából 

 hevenyésztem ily házikót s abban mintegy 60 hernyót helyeztem el. 



Folyton a vonalon elfoglalva lévén, nem volt állandó szállá- 

 som s ennélfogva kénytelen voltam, a házikót mindig magammal 

 vinni a draisinán. hogy alkalmam legyen a hernyóknak táplálékot 

 nyújtani, a mit azonban a pálya közelében ritkán kaphattam. Ennek 

 a fogyatékos táplálásnak tulajdonítom, hogy az első hernyók csak 

 12 nap múlva kezdtek gubózni. 



Az etetésnél egj^szer meglepett a szent-miklósi pályaőr és nem 

 győzött csodálkozni, hogy még etetem is ezeket a bestyéket, me- 

 lyekből már sok ezret öletett meg, a nélkül, hogy szabadulhatott 

 volna tőlük, mert mind újabbak és újabbak kerülnek elő. Továbbá 

 panaszkodott, hogy a fűzültetvények legnagyobb részét teljesen 

 letarolták, úgy hogy az államvasutaknak az idén nagy kára lesz, 

 mivel a letarolt fűzvesszők nem értékesíthetők. 



Minthogy tamáskodtam abban, hogy tényleg sok ezer her- 

 nyót elpusztított, kérdeztem, hogy voltakép merre vannak a hernyók 

 és hogy mennyi lehet. Millió és millió a számuk, volt a felelet és 

 ha a?, eddigi tempóban haladok munkámban, másnap Billédnél 

 magam is láthatom. 



Megvallom, nagyon kíváncsi voltam arra a hernyó-sokaságra. 



