112 90 



den nemlig omtrent kugleformig, med en forresten noget forskellig Indbugtning foroven; 

 men her — hvor Indbugtiiiugen iøvrigt ogsaa findes — strækker Cornea sig indadtil paa 

 Underfladen nedad Stilken; et Snit, som halverede Stilken og den omtalte øvre Indbugt- 

 ning, vilde dele Cornea i to ganske ulige Portioner, en storre indre og en mindre ydre. 



Halefødderne hos $ (Fig. 179). Paa 1. Ring mangler Halefødder, derimod findes der 

 én — den venstre — Halefod paa 2., 3., 4., 5. Ring, alle tobladede (det ydre Blad er paa 

 2. Rings Halefod kortere end det indre, paa 3. er de omtrent lige lange, paa 4. er det 

 ydre noget længere, paa 5. meget længere end det indre); et Appendix interna mangler 

 ganske. — Hos $ mangler Halefødder baade paa 1. og 2. Ring; paa 3., 4., 5. findes en 

 venstre Halefod, hvis Inderblad er næsten rudimentært. — 6. Par udmærker sig ved at den 

 distale Ende af Skaftet er rettet forefter; den venstre Halefod er den stôrste. 



Skjoldet (sé nedenfor ved Paguristes). 



Halen (Fig. 199). Epimerer mangler ganske (analogt med Callianassa); endvidere 

 er Haleringenes Dugpartier med Undtagelse af 1. Rings (som er sammenvokset med sidste 

 Thoraxrings Sternalparti — noget, som Sammenligningen med andre Pagurer let viser —, kun 

 skilt fra det ved en Fure), ganske eller næsten ganske udviskede. Nota er derimod mer 

 eller mindre udviklede: Notum af 1. Halering er en temmelig fast, kort Tværplade, der er for- 

 synet med en Tværfure og udsender en Proces bagtil ; 2. Notum er kun i sine Sidedele nogen- 

 lunde fast, i Midlen er det derimod ganske corneat, næppe mærkelig forskelligt fra Chitin- 

 lmden, som adskiller det fra det følgende Notum ; 3. Notum ligner 2., dog er den midterste 

 Del fortil fastere, saaledes at en smal fast Stribe forbinder de to Sidepartier (sé Figuren). 

 Af 4. og ligeledes af 5. Notum er kun en lille Plade paa hver Side tilovers, svarende til 

 Sidepartierne af 2. og 3. Ring; derimod er 6. og 7. som sædvanlig faste 1 ). Mellem 3. og 

 4. og mellem 4. og 5. findes særdeles store «Ledhude». — Undersiden af Halen er langt 

 kortere end Oversiden, dens Chitinbeklædning bagtil fortykket og rynket. 



Gællernes Blade er smalle, der er to Rækker af dem (smlgn. Axius). Tallene er: 

 V: 0. 



IV: 2 fra Ledhuden, 1 fra Pleuron. 

 III: 2 - — - — 



II: 2 - — - — 



Disse Forhold synes hidtil ikke at være riglig erkendte at nogen ; de Haan siger saaledes om alle 

 Pagurer, at «Annulus quintus thoracis tergo completus», idet han aabenbart tager fôrste Notum af 

 Halen for sidste Thoraxrings Notum. Det samme gôr Brandt i Middendorffs Reise in Sibérien II, 

 hvor han netop beskriver Halen af Eupagurus; men da han saa kommer til at mangle én Halering, 

 griber han til det Middel, at erklære den næstsidste Ring for to (hans I. Ring er altsaa lig min 2., 

 han 2. = min 3., hans 3.= min 4., hans 4. = min 5., han 5. + 6. = min 6., hans 7. = min 7.). — 

 Med Hensyn til fôrste Halering sammenlign en Bemærkning, som jeg nedenfor har gjort ved 

 Albunea. 



