15 



findes i Reglen ikke i Huden, men hos enkelte Fisk fore- 

 kommer dog Giftkirtler (Fjæsing) og hos andre kirtel- 

 agtige Lysorganer. Selvlysende (fosforescerende) Pletter 

 er dog jævnlig byggede paa anden Vis; de forekommer 

 særlig hos Dybvandsfisk, ogsaa hos enkelte danske Arter 

 (f. Eks. Laksesild). 



I Huden kan der optræde Bendannelser af forskellig 

 Art, dels som ægte Tænder, dels som Læderhudsknogler 

 (større eller mindre, uregelmæssig formede Benplader 

 eller Skæl). Tænder paa Huden er forholdsvis sjældne 

 hos Benfisk; de skiftes, efterhaanden som Fisken bliver 

 ældre, hvorimod Benplader og Skæl vokser med Fisken. 

 Medens Tænderne sidder udenpaa Huden, er det kun til- 

 syneladende eller som Følge af, at Hudens yderste Lag 

 er bortslidt, at Læderhudsknoglerne rager frit frem. Sær- 

 lig Interesse 

 har Skællene. J 

 Disse tynde 



Benplader 

 sidder som 

 nævnt i Læder- 

 huden, men p . g ?> Hud &f en Benfisk j Tværsnit; Skema, 

 hele deres for- o Overhud. L Læderhud. AT Slimkirtler. S Skæl. 

 reste (inder- Sp Skælpose. 



ste)Del er ikke 



umiddelbart omsluttet af Huden, men hviler i en flad, lymfe- 

 fyldt Sæk, Skælposen, medens Skællenes bageste (yderste) 

 Del omgives fast af Hud. Paa et løsrevet Skæl hænger 

 der derfor Hud ved dets Bagende, medens det øvrige Skæl 

 er rent (Fig. 9). I Almindelighed sidder Skællene saa tæt, 

 at det ene Skæls Bagrand dækker det næste Skæls For- 

 rand tagstensagtig, hvorved Skællene rejses noget op og 

 kommer til at staa skraat i Huden. Er Skællene store, 

 bliver deres Ordning i regelmæssige Længde-, Tvær- og 

 Skraarækker tydelig. Skællet dannes ved en Paalejring 

 af det ene tynde Benlag paa det andet, og disse Lag er 

 ofte tydelige at se med svag Forstørrelse. Man maa 



