79 



1. Ørne fisk (Sciæna åquila Lacépéde). 



Formen minder om Sandartens. I Underkæben findes 

 smaa Tænder udenfor de store. De to Rygfinner støder 

 sammen ved Grunden. Gatfinnens forreste Pigstraale er 

 kort, den anden lang. Farven er oventil brunlig, paa 

 Siderne sølvgraa, paa Bugen hvid; Finnerne rødbrune, 

 eller Bryst- og Bugfinner samt første Rygfinne røde. 



R x 10; R 2 1 + 26—28; G2 + 7; Br 19; Bu 1 t 5; 



Hx+19 + x. 



Ørnefisken bliver meget stor, omkring to Meter lang, 

 og fanges sjælden paa under en Meters Længde. Den er 

 kun taget tre Gange i umiddelbar Nærhed af vore Farvande, 



Fig. 38. Ørnefisk. (Efter F. A. Smitt). 



nemlig Juleaftensdag 1852 i Sundet nær Landskrona og 

 ved Neustadt i den vestlige Østersø (Høsten 1852 og i Juni 

 Maaned (Aar?)). I Middelhavet er den almindelig, og den 

 fanges ikke sjælden ved franske, engelske og hollandske Ky- 

 ster. Som Følge af sin pelagiske Levemaade (den søger 

 særlig sin Føde blandt Sildefiskene) strejfer den vidt om- 

 kring og skal endog være taget ved Kap det gode Haab 

 og ved Australiens Sydkyst. Ørnefisken kan med sin 

 Svømmeblære frembringe en Lyd, der minder om Brølet 

 af en Ko og er hørlig, selv om Fisken staar paa adskillige 

 Meters Dybde. 



5. Mullefamilien (Mullfdæ). 



Kroppen er langstrakt og svagt sammentrykt. 

 Hovedet mer eller mindre pyramideformet med to 

 store Føletraade under Hagen. Munden endestillet, 

 temmelig lille. Svag Tandbevæbning. Øjnene mid- 



