110 



Side af Halen en høj, savtandet Køl. Sidelinien er fuld- 

 stændig; dens bageste lige Del er længere end dens for- 

 reste, bagtil ved en Bøjning begrænsede, Del. Farven 

 oventil olivengrøn med lysere, bølgeformede Fortoninger; 

 en stor, sort Plet paa den bageste Del af Gællelaaget. 



R x 8; R 2 1+30-34; G 2+ 1-^26-33; Br 20— 21 ; 

 Bu 1 -j-5; H x -j- 19 + x. 



Hestemakrelen bliver tredive— fyrretyve Centimeter 

 lang eller lidt mere. I Levevis (Føde, vidtstrakte Van- 

 dringer o. 1.) minder den om Makrelen, som den ogsaa 

 ligner noget i Udseende; naar den om Høsten er fed, er 

 dens Kød godt, men staar dog tilbage for Makrelens, idet 



Fig. 53. Hestemakrel. (Efter Zoologia danica). 



det er tørrere og mere benet; Navnet Hestemakrel beteg- 

 ner netop dens ringere Værd (jævnfør Hestereje). Heste- 

 makrelen træffes fra Trondhjemsfjorden ned langs hele 

 Europas Vestkyst og tillige i Middelhavet. Hos os er 

 den en ret hyppig Sommergæst, som søger ind i Katte- 

 gat, hvorfra den trænger videre frem ind i Limfjorden, 

 Sundet og Bælterne, saa at den temmelig regelmæssig 

 fanges hver Sommer i Store Bælt, omend mere enkeltvis; 

 de store Stimer kan endog trænge frem til den vestlige 

 Østersø, medens Hestemakrelen ikke kendes fra den østlige 

 Østersø. Da den hyppigst fanges i mindre Antal, har den 

 ingen økonomisk Betydning; kun naar den, som det kan ske 

 paa Slesvigs Østkyst, fanges i større Mængder, faar den 

 Betydning, og røges da som „uægte Brisling". Heste- 

 makrelen leger omkring Juni Maaned, og paa den Tid 

 flyder dens pelagiske Æg over ti til femogtyve Meters 

 Dybde i Vesterhavets sydlige Del. De pelagiske Unger 

 er fundet i Kattegat; deres videre Levevis er højst 

 ejendommelig, idet de søger Tilflugt under Brænde- 

 goplernes („røde Vandmænd"s) frygtede Arme, vistnok 

 dog ikke for at være i Fred for andre Fisk, der ikke tør 

 stifte Bekendtskab med Goplens Nældeblærer, men snarere 



