123 



forekommer tre hos os. Ved første Øjekast minder de 

 om Skaller, men kendes let paa de to Rygfinner. 



Oversigt over Arterne. 



1. Overlæben tyk og pudeagtig opsvulmet, med 



vortelignende Hudfortykkelser nedentil 



1. Tyklæbet Multe (M. chélo). 

 Overlæben tynd og uden Hudfortykkelser 2. 



2. Ganerenden meget flad og fortil uden langs- 



gaaende Volde paa Siden 



2. Tyndlæbet Multe (M. cåpito). 

 Ganerenden dyb og fortil begrænset af langs- 

 gaaende Volde 3. Guldmulte (M. auråtus). 



Fig. 59. Mundparti af de danske Multearter, m Under- 

 kæbe; Is Overkæbeben; po forreste Øjenben. Tyklæbet 

 Multe; Munden set fra Siden (^4) og forfra (B). Tynd- 

 læbet Multe; Munden set fra Siden (C). Guldmulte; 

 Munden set fra Siden (D). (Efter Zoologia danica). 



1. Tyklæbet Multe (Mugil chélo Cuvier). 



Overlæben er høj og tillige opsvulmet og tyk; ved 

 Vinklen i Midten og noget paa Siderne af denne er Over- 

 læbens Højde omtrent lig Øjets halve Tværmaal. Neden- 

 til paa Overlæben findes flere eller færre uregelmæssige 

 Rækker af Hudfortykkelser; disse sidder stundom i to 

 Rækker og er forholdsvis store, stundom er de meget 

 smaa; i første Tilfælde er Vortefeltet opadtil skarpt be- 

 grænset, medens det i sidste Tilfælde, hvor Antallet af 

 Vorterækker er ubestemt, og hvor Vorterne bliver mindre 

 og mindre, gaar jævnt over i den øvrige Læbe. Ganen 

 er gennemskaaret af en dyb, langsgaaende Fure, der sva- 

 rer til en høj og skarp Køl paa Tungen. Furen er dybest 

 bagtil og er begrænset af Hudrygge, der ligesom Dele af 



