138 



omkring femoghalvfjerdsindstyve langs Sidelinien. Denne 



bøjer pludselig nedad lidt før Rygfinnens Ophør. Farverne 



er spraglede og yderst vekslende; særlig den voksne 



Hans Dragt er straalende med blaat, grønt, gult, brunt o. 



s. v. Langs Siden et gulligt Baand. En sorteblaa Plet 



paa Gællelaagsspidsen. Hannens forreste Rygfinnestraaler 



er forlængede, og Finnehuden mellem dem bærer en sort 



Plet. Hos Hunnen er Rygfinnens Straaler kortest fortil, 



og Finnen har ingen sort Plet. 



R9+ 12—13; G3 + H — 13; Br 12— 14; Bu 1 + 5; 



H x + 17 + x. 



Junkergylten var længe kun kendt hos os gennem to 

 i 1834 ved Strib fangede Stykker; men senere (før 1885) er 

 der ogsaa taget et Par Eksemplarer ved Hellebæk. Rimelig- 

 vis drejer det sig om mere tilfældige Gæster, thi Artens 

 Udbredelsesomraade ligger i øvrigt en Del sydligere, nemlig 

 fra Englands Sydkyst til de azoriske og kanariske Øer og 

 Middelhavet. Junkergylten bliver højst femogtyve Centi- 

 meter lang. Dens Æg og Unger er pelagiske. 



II. Uægte Pigfinnefisk (Pseudacanthini). 



De ugrenede Straaler i Rygfinnen — eller i 

 den forreste Rygfinne, om der er flere end een — 

 mangler Længdefure eller har i det højeste en 

 svag Fure paa Bagsiden. Pigstraalerne er i Reglen 

 mer eller mindre bøjelige og bløde og lidet stik- 

 kende.*) 



Gruppens Kendemærker er ikke synderlig skarpe, 

 hvilket er en naturlig Følge af, at den er et Mellemled 

 mellem de ægte Pigfinnefisk og Blødfinnefiskene. Blandt 

 disse sidste findes der endog Arter, der, som Aalekvabben, 

 jævnlig henregnes til Slimfiskenes Familie under de uægte 

 Pigfinnefisks Gruppe, og det er tydeligt nok, at den 



*) Dobbeltsugerne mangler i Reglen Pigstraaler. Det er letkendelige 

 Smaafisk med dobbelt Sugeskive paa Undersiden (Fig. 91). 



