176 



1. Finnebræmmet Ringbug (Liparis liparis 

 Linné). 



(Lfparis lineåtus Lepechin; Cyclogåster liparis Smitt). 



Afstanden fra Underkæbens Forrand til Sugeskivens 

 Forrand indeholdes henved syv— otte Gange i Total- 

 længden. To Par tydelige Næsebor, af hvilke de i det 

 forreste Par er rørformede, medens de i det bageste Par, 

 der ligger mellem Øjnene i lige Linie bag det forreste, 

 ikke er rørformede. Ryg- og Gatfinne — og særlig den 

 sidste — strækker sig et Stykke ud langs med Halefinnen 

 og er forbundne med den ved Finnehud. Halefinnens 

 Længde er ikke to Tredjedel af Hovedets. Farven er 

 næppe ens hos to Individer. Gullige og brunlige Toner 

 er fremherskende, men ogsaa hvidlige, rødlige, violette 

 og sorte Farvetoner findes. Fisken kan være ensfarvet 

 med noget lysere Bug eller være mer eller mindre plettet 

 eller længdestribet; ret hyppig har de uparrede Finner 

 lodrette, mørke Striber. Gennemgaaende er de yngre 

 Individer mere brogede, de ældre mere ensfarvede. 



R7— 15 + 25— 27; GI— 2 + 25— 36; Br 32— 42; Bu 6 

 (Sugeskive); H x + 10 + x. 



Den finnebræmmede Ringbug kan blive femten Centi- 

 meter lang, men det er kun i arktiske Egne (Spitsbergen), 



at dette er iagttaget; 



hos os naar den næppe 



^ , y - t ti Centimeters Længde. 



'" *•• Mod Nord er den vidt 



udbredt; mod Syd gaar 



den til Frankrigs Nord- 



„ nn „. ' '" ^. . kyst; mod Vest træffes 



Fig. 88 Finnebræmmet Ringbug. d ' n ' ved Nordamerika 



(Efter Zoologia danica). (muligvis findes den 



ogsaa i Stillehavet). 

 Men interessantest er dens Udbredelse mod Øst. Den 

 findes langt fra hyppig hos os, men er taget paa adskillige, 

 vidt spredte Steder; i den vestlige Østersø er den voksne 

 dog ikke fundet, men derimod i den østlige Østersø og helt 

 op i den bottniske Bugt; der er næppe Tvivl om, at den 

 (ligesom Hornulken) her er en Levning fra Istiden. Den 

 lever paa vekslende Dybder lige fra Kysten ud til hen- 

 ved Hundrede Meters Dybde og særlig paa Stenbund. 



