172 Soós Lajos. 
része künn, nagyobb része bennszorult, mert a kijárást a hangyák 
oly tömegben szállották meg, hogy azon ki és bejárni teljességgel 
lehetetlen volt. A künnlevők meg is kisérlették, hogy bejussanak, 
a bennrekedtek azonban annál inkább iparkodtak kijutni a sza- 
badba. 
Érdekes volt nézni, a mint egy-egy  bennszorult minden 
bátorságát öszszeszedve neki indult, hogy kimeneküljön. Mindegyik 
valóságos rohamléptekkel indult a kijárat felé, nyilván azért, hogy 
a hangyákat elijessze, a mi azonban egyetlenegynek se sikerült, 
mert a mint a darázs közeledett, a hangyák a helyett, hogy elfu- 
tottak volna előle, csapatosan rohantak a közeledő felé, mire az 
jobbnak látta, hogy visszaforduljon. Csak nagy ritkán sikerült a 
kijutás egynek-egynek oly formán, hogy a lyukból hirtelen mint- 
egy kivetette magát. Sok menekülni vágyó azonban ugyancsak 
pórul járt : túlságosan közel merészkedett a hangyákhoz, úgy, hogy 
azok elkapták a lábát, vagy csápját. Ha valamelyiküknek. sikerült 
a hőstett, rögtön egész sereg hangya vetette magát a boldogtalan 
áldozatra, belékapaszkodtott s kihurczolták a szabadba. 
Ott aztán következett a munka második része. Egy-egy hangya 
kapaszkodott a darázs mindegyik lábába, csápjába s így leszorították a 
földre, mások a szárnyát ragadták meg, hogy ne mozgathassa őket. Mi- 
kor így ártalmatlanná tették, több társuk neki állott, hogy feldara- 
bolja a konczot. A kemény chitin-vázat nem tudták, vagy nem 
akarták áttörni, hanem a potroh gyűrűi közt meg az alfeli nyi- 
láson át annál könnyebben hozzá jutottak a lágy részekhez. A 
bélcsatornát az alfeli nyiláson át rendesen egészben húzták ki s e 
. műtét" oly fényesen sikerült nekik, hogy igazán becsületére válik 
, praeparálás"-ban való jártasságuknak. Hogy a kellő gyakorlat 
megszerzésére elég alkalmuk volt, azt a sok darázs-hulla, illetőleg 
chitin-váz bizonyitotta, mely a darázslyuk szája körül hevert. 
A helyre ezután napról-napra kijártam, hogy meggyőződjem, 
vajjon meddig tart a hadjárat? Nehány napig mit se változott a 
kép, míg végre az eső vetett véget az élet-halál harcznak. Mikor 
az eső után felkerestem a helyet, nem találtam ott mást, mint ne- 
hány portyázó hangyát s egy-két a lyuk fölött kóválygó darazsat. 
Vajjon a hangyák mind elpusztították-e őket, vagy a darazsak, amint 
alkalmuk nyilt, önszántukból elhagyták-e a megátkozott helyet, 
arról már nem volt alkalmam meggyőződni. 
