Négy hét a Székelyföldön. 159 
Commandón legelőször megismerkedtem Dembitz Miksa 
telephon felügyelővel, s ennek és Gál útján a többi tisztviselővel 
is, úgy, hogy a sok esőzés folytán lett, fájdalom, sok szabad időm 
elég kellemesen oszlott meg az irogatás és társalgás közt. Kirán- 
dulásra is többnyire akadt társ. 
Kirándulásaimban eleinte Commandó közel környékére, a 
Baszka melletti rétekre s erdőrészekre szorítkoztam, de csakhamar 
meggyőződtem arról, hogy az idén itt is, mint európaszerte, kevés 
a lepke, bogár is ritkán akadt, annál több volt a légy ; ezekből itt 
igen sokat gyűjtöttem, legtöbbje azonban útközben elromlott. A 
Baszka elég tekintélyes patak s igen gazdag pisztrángban (széke- 
lyesen : pisztrang), melyeknek leghíresebb halásza az én Gál ba- 
rátom. ; § 
. A jobb idő bekövetkeztével nagyobb kirándulásokra. is  vállal- 
koztam. Vasúttal, . melyet minden " irányban díjtalanul véhettem 
igénvbe (többnyire zárt kocsiban) először is elmentem  Gyulafal- 
vára, a hol EoFbak" apót, igazgató tése KR as sorvitzi Gyula 
kezelőtiszt igen szívesen fogadtak és Klein Ármin kantinosnál 
szállásoltak el, a hol kitünő ellátásban részesültem.  Gyulafalva 
szintén a Baszka melletti völgyben, igen szépen fekszik, s 500 em- 
ber lakja. Régebben idáig a Baszkába szakadó Biszkra-patakig 
tolták vissza az oláh határt, később pedig jóval odább, Karajos- 
nál, állították fel a határjeizőt. Itt jul. 14—20-ig tartózkodtam. Pol- 
lák fiai és Kleinnak egy rokona mindig velem tartottak s oly buz- 
galmat fejtettek ki, hogy alig győztem őket hálóval. A terület itt 
határozottan előnyösebb, mint Commandón, de állat itt se volt sok, 
daczára annak, hogy gyönyörű réteken jártunk, az erdőbe azonban 
nem igen hatoltunk be, mert mindenütt igen süppedékes a talaj. 
Jankó pusztán szép eredménynyel gyűjtöttünk, kevesebb sikerrel Csu- 
ésor telítő helyén, mely nehány év előtt leégett, 5 a4a hol most ma- 
joros lakik, kí"a telepet tejjel látja rel. . Közelbén van az új  télítő. 
Innen Karajosra is lerándultunk. Az út oda, a Baszka men- 
tén, igen festői, helyenkint regényes ; jobbra-balra emelkednek az 
ős fenyveserdő koszorúzta hegyek, olykor tetemes miagasságra. 
Narajosnál átléptük az oláh határt s ott is gyűjtöttünk, de a beálló 
zivatar csakhamar vissza és haza űzött. Nehány érdekes állatot 
togtunk a telep villamos lámpáin is. 
Musán is jártam. Pribnow Miksa főerdészszel mentem 
oda úgynevezett omnibuszon, azaz dreszinán, melyet Halomig ló 
húzott, onnan pedig a fék segítségével ereszkedtünk le, olykor 
őrületes sebességgel. De az idő nem kedvezett; alig hogy egyet 
