Négy hét a Székelyföldön. 
Adalék Háromszék vármegye rovarfaunájához. 
Irta A. Aisner Lajos. 
18 
Tágul a mellem, hevesebben dobog szívem, sajgó vágyako- 
zás, emelkedett érzelem vesz erőt rajtam, ha visszagondolok Er- 
délyre, kivált a szép Székelyföldre, rengeteg erdőivel és regényes 
hegyek szegélyzete gyönyörű völgyével, arra a derék népre, mely- 
lyel ott megismerkedtem, s azokra a jó emberekre, kikkel ott 
találkoztam. 
A Muzeumok és Könyvtárak országos Főfelügyelőségétől meg- 
bízást nyertem arra, hogy nehány heti gyűjtőútra induljak Három- 
szék vármegyébe, mely entomologiai szempontból kevéssé ismert, 
Metosietét em em t "Kóbe rt fényképész! Előpatakon szép számú 
lepkét" "Méhely Lajos előbb brassói tanár, "most muzeumi 
igazgató-őr, pedig érdekes bogarakat s egyéb rovarokat gyűjtött 
ISOtt. 
A Kovászna fölött levő Gyulafalvát szemeltem ki főhadiszál- 
lásomnak. Gyulafalváról egyebet se tudtam, mint azt, hogy ott 
faipartelep van. Ajánló levelem nem volt; kértem ugyan levélben 
a megye főispánjától, de bizony nem kaptam s így hát becsületes 
arczom volt egyedüli ajánlásom. Boldogultam így is. 
1902. évi julius havának első napján keltem útra s igen kel- 
lemes utazás után másnap délben Brassóra értem, a honnan ebéd 
után csaknem tűrhetetlen forróságban a Székelyföld felé vitt a 
vasút. Csakhamar befordultunk a háromszéki nagy és tágas gyö- 
nyörű völgybe, melyet nem hiába neveznek Szepvölgynek: csak 
az a baj, hogy itt sok az ember és kevés a fóka, vagyis sok a 
székely és kevés a földje, azaz helyesebben — mert székely nem 
lehet elég sok — a székelynek nincs elég földje s e miatt kény- 
telen számosa idegenbe menni keresni, a hol aztán sajnos, sok ott 
is ragad. 
Elhagyva a szép fekvésű  Sepsi-Szt.-Györgyöt, megkerül- 
tük Laborfalvát, Jókai Mór első nejének szülőföldjét és meg- 
Rovartani Lapok 1903. október. 
