40 A. Aigner Lajos 



a lepkének nagy rajait látta és 1904-ben nemcsak ott, hanem Nagy- 

 k'üküllö és Alsó-Fehér-megyében, valamint Nagyszeben környékén 

 is nagy mennyiségben figyelte meg a lepkét, mely különösen a 

 nagyszebeni nagy-tér villamos ivlámpái alatt nagy rakásban, sok 

 ezernyi példányban volt látható. 



Ezeket az adatokat megerősíti Pfundtner Károly'') is, a ki a sár- 

 gafarú pillének Nagy-Küküllő-megye medgyesi járásban való kár- 

 tételét tárgyalva megemlíti, hogy 1901 óta évről-évre nagyobb tö- 

 megben mutatkozik, még pedii;' nemcsak Nagy-Küküllő-megyében, 

 hanem Alsó-I'^ehéi'-, Kis-Küküllő-, Maros-Torda- és Szeben-megye 

 területén is. A milliónyi hernyó ellepte a 'gyünKÍlcsösöket és erdőket 

 egyaránt és nem csak a tölgxet pusztította, hanem megtámadta 

 a szil-, bükk- és gyert\'ánfát is. sőt még a füzeket sem kímélte 

 meg, a galagonya-, kcikény- és csipkerózsa bokrokat pedig tel- 

 jesen behálózta fonadéka. A lepkerajok maguk július elején kü- 

 lönösen az alma-, körte-, és szílvafák körül nipkcidtek. 



Legérzékenyebb volt a hernyók garázdálkodása l*,K)4-ben a 

 medgyesi járásban, hol az erdőknek mintegy 8Ö0 holdját támadták 

 meg, pedig irtását már az 1901 /!2. év telén megkezdték, a meny- 

 nyiben a hernyófészkeket az erdőben is lenyesték és felperzselték. 

 Ez a módszer azonban csak a íiatal fákon vált be, annak 

 daczára, hogy a hosszú póznára erősitett viharlámpást és a galyazó 

 ollót is alkalmazták. 



Ennek folytán a Rovartani Állomás tanácsára kísérletet tettek 

 azzal, hogy a hernyókat, ezeknek nagy tömegekben való együtt" 

 tartása által előidézhető megfertőzése útján irtsák. Ezt, költ- 

 séget és fáradságot nem kímélve, a képzelhető legnagyobb gonddal 

 és körültekintéssel vitték véghez ; de a fertőző betegségek nem je- 

 lentkeztek s ennélfogva az egész kísérlet eredménytelen maradt. 



Másként védekeztek a hernyó ellen Eszak-.Amerikaban. a hol 

 kin-ülbelül 10 év előtt honosodott meg és míg 1897-ben csak lö8 

 négysz()g mértföldön terjedt el, 1902-ben 1500 négyszög mértföldön 

 jelentkezett. Különösen a körte-, alma- és cseresznyefákban okozott 

 nagy kárt, de megtámadott más fákat és bokrokat is és még a 

 málnát és szamóczát se kímélte meg. Az állam közegei 1899-ben 

 mintegy félmillió fát vizsgáltak meg, 2500-at permeteztek és körül- 

 belül 900 ezer hernyófészket semmisítettek meg ; minden hernyó- 

 feszekhen átlag 2()8 hernyót találtak. A hernyófészkek szedésén 

 kívül jó sikerrel alkalmazták az arzénsavas ólommal (1 font 7'Oü 

 liter vízre) való permetezést. 



*) Erdészeti Lapok UKM. 1 i. füzet. 



