— 29 — 



En något utförligare beskrifning på idislande djuren» 

 klöfvar följer, liva ra f vi här blott anföra, atl de hufvudsakli- 

 gen visa olikheter i bredden, i utsträckningen bakåt, och i 

 sålans utbildning. Hos en del, t. ex. Gazellerna (Antilope) 

 är hofven stor, och utskjuter baktill i en låg, liksom ned- 

 trampad häl, så ätt dess hela omfång är vida större än sjelfva 

 fingerledernas, och till och med större än mellanfotens (me- 

 tatarsi). Det är fotsålans utbildning som förorsakar denna 

 utvidgning; ty den är stor, platt, och baklill kullrigt ut- 

 skjutande som en dyna, bakom den egentliga nagel-delen af 

 hofven. Märkligt är att denna hofbildning tyckes tillhöra 

 de idislande djur, som lefva i öknar och steppländer. De 

 familjer som mest bebo skogar och gräsiga lundar, nemligen 

 Hjortarne och Skogsbockarne (Sylvicaprina, se nedan) visa 

 deremot en annan fotbildning. Deras hof är nemligen helt 

 liten och smal. Sålan ligger, åtminstone baktill, intryckt 

 inom hofvens nagel-del, så att hela hofven ej skjuter ut bak- 

 till, och hela dess omfång blir ej större än sjelfva fingrames 

 tjocklek. Hofvarne hos de oxeartade djuren, som i allmän- 

 het älska sumpiga ställen, visa en sort mellanform, men äro 

 ganska breda, rundade. De öfriga speciellare förhållanden 

 som i afhandlingen anföras, måste här ulelemnas. 



Afven af lättklöfvarne (Ung. spuriee) erhållas goda ka- 

 rakterer, såsom synes vid systematiska uppställningen. Hårens 

 form anföres för de flesta familjer eller slägten, och visar 

 månyra, ganska karakterislika förändringar. Förf. omtalar 

 vidare nosens form, samt de körtel-artade organer, på hvilkas 

 begagnande såsom karakterer, nyare författare lagt mycken 

 vigt, men tror sig finna, att de ej äro af större värde i detta 

 hänseende, än hvilka andra delar som helst , och varnar dess- 

 utom för det alltför ofta brukliga sättet, alt såsom zongrafi- 

 ska kännetecken begagna delar, som ej kunna undersökas på de 

 vanligen förekommande exemplaren af djur, t. ex interdigital- 

 körllarne, som hvarken kunna ses på I ef vande eller på tor- 

 kade exemplar, ulan blolt på färska, dödade djur. 



