— 58 — 



son 1 var salt fur min resa; dock, vädret förändrades lyck- 

 ligen, och den 1 Sept. började jag äter långsamt forlsälta 

 färden, efter nära en månads förhinder. Vid ankomslen (ill 

 Maftkalisbérg lios Commendan.ten Potgiktkk , hotade denne su- 

 verän med all fråntaga mig milt krut, som lian sade sig 

 liafva beliof af, och ville ej heller gifva mig tillstånd alt 

 tränga djupare in i landet, men sålde dock slutligen åt mig 

 sex oxar, samt lät mig passera, efter att i min närvaro 

 hafva tillsagt hos honom varande folk från Basuto-konungen 

 Sicir-.la, det denne skulle tillfångataga och till Poigietfr 

 bringa alla resande, som ville passera dess land. Jag begaf 

 mig nu i vestlig rigtning till Konungen Motlopiin nära Mo- 

 riqoa-floden i Motitlebergen. På ett ställe å denna väg ned- 

 sjönk ena vagnen så djupt i gytjan, all vi nödgades ul packa 

 hela dess innehåll och derefler med alla oxarne, 24 stycken, 

 utsläpa densamma baklänges. Anlilope nigra vistades temli- 

 gen talrikt i Motitlebergen, och var delta sköna djur förnäm- 

 sta föremålet för min jagt här. Åtskilliga gånger syntes trop- 

 par af 15 ä 20 stycken, och vi fällde åtskilliga. Sårad för- 

 svarade den sig ursinnigt mot de angripande bandarne och 

 slog med sina långa horn med ofantlig styrka bakom sig, ofta 

 djupt i marken och någon gång sårande sig sjelf i bakdelen, 

 oupphörligt yttrande ett groft och starkt urr! urr! — Här 

 råkade jag Franska Naturalisten DELEGORGUE; men som vi voro 

 af delade åsigter, skiljdes vi åt inom några dagar, och jag- 

 styrde min kosa norrut till Konung Pillaan å Lerorna berg. 

 Inkommen i kraalen mötte jag honom med sina rådsherrar; 

 han bevärdigade mig först ej med en blick, utan gick stolt 

 förbi, och satte sig hukad på en utom kraalen varande klip- 

 pa, fattade om sina knän med händerna och vägde upp och 

 ned med fötterna. Jag följde honom dit tillbaka, och nu be- 

 svarade han min hälsning vänligt, samt bragle lljoalla (kaffe- 

 dricka), hvilket han sjelf först smakade och sedan räckte mig. 

 lian bar en kaross af genellskinn, kastad öfver axlarne. Jag 

 erhöll tvenne af hans folk till vägvisare och fortsatte derefler 



