— 68 — 



allmänt villebråd. Den 11 Juni börjades långsamt återtåget 

 med vagnarne. Vi fällde nästan alla dagar svarta noshör- 

 ningar, emedan jag önskade erhålla huden af en, och det 

 var nära nog omöjligt att få en complett. På en felades 

 halfva svansen, en annan hade stympade öron, en annan hu- 

 den full med stora sårnader eller ock voro hornen skadade 

 o. s. v. Slutligen erhölls en i temliiren godt skick. Den 

 14 Juli passerade jag Commend. Potgieters plals; han var 

 sjelf frånvarande på expeditionen till Delagoa. Den 21 vid 

 Moiierivier hade på ett hårsmån när all min möda varit för- 

 intad. Mina vagnar stodo utspända i det lorra och höga 

 gräset, hvilket genom min ena Kaffers oförsiglighet vid mat- 

 kokningen fållade eld, och som det blåste slarkl , grep den 

 ögonblickligt omkring sig och förvandlade allt till elt eldhaf. 

 Jag och Koos, som i grannskapet voro sysselsatte med en 

 blåbockshuds beredning, skyndade genast dit, och lyckades, 

 gynnade af vinden, alt afväija elden från vagnarne, ehuru våra 

 kläder blefvo helt förbrända. Det har flera gånger händt , 

 att vagnar på detta sätt förolyckats. Den i>5 ankom jag 

 till WAL.MARANS, i .Moiierivier, samme man, af hvilken Wili.em 

 erhållit oxarne. Jag fick nu i hufvudet, att sedan jag så 

 länge försummat liden, jag ej borde återvända, ulan att 

 förut halva utforskat de supponerade och beskrifna Rhinoceros- 

 arterne, och beslöt att här hyra ell hus för mina samlingar, 

 lemna dem der, och åler begtfva mig på en expedition i N.O. 

 rigtning. Delta verkställdes äfven, och efler några förbere- 

 delser uppbröt jag med mina två vagnar d. 1 Aug. Anländ 

 till .Makkalis berg, anhölls jag af Commendanlen GERDT Kiui- 

 GER, som sade sig hafva falt ordres, all ej tillåta mig pas- 

 sera, men efler något samlal likväl gaf mig tillstånd all resa 

 till Apfloden, samt lillade, att sedan den till Delagoa afgång- 

 na beskickning af Boorerne under Fotgieter vore återkom- 

 men, jag kunde intränga så långt jag önskade och förmådde. 

 Ganska glad öfver denna ovanliga medgifvenhet mot mig, 

 fortsatte jag vägen öfver Tjoane och Morilili. och dä jag er- 



