— 69 — 



for, att den omnämnda commandon till Delagoa vore i antå- 

 gande, gick jag den till mötes, för alt höra nylieter från 

 det hållet. Men huru bemöttes jag här? Potgieter gjorde 

 först ihop en berättelse, att infödingarne börjat fiendtlig- 

 het mot honom, och att han genast efter hemkomsten skulle 

 ombestyra en commando mot dem, samt att under sådana 

 omständigheter det vore hans pligt mot mig att ej låta mig 

 intränga eller stadna här, hvarest en säker död väntade mig. 

 Men då jag efterfrågade förhållandet härmed nogare, och tyd- 

 ligen fann, att allt var osanning, endast hopsmidd alt hindra 

 mig i mitt förelag, och lät honom förslå delta, gaf han mig 

 genast ordres att återvända, och ville ej ens i början tillåta 

 mig alt qvarsladna några dagar på det ställe , der jag nu 

 var. Jag yppade för honom det tillstånd, Kroger gifvit mig, 

 men det hjelpte ej. Han förklarade, att om jag ej lydde, 

 skulle han nödgas skicka en Fält-cornet med manskap att taga 

 mig tillfånga, och omkostnaden derför skulle jag nödsakas att 

 betala. Delta fruktade jag, sanningen alt säga, vida min- 

 dre; men det som här nästan tvang mig till lydnad, var 

 vissheten, alt i händelse jag ej lydde, han skulle ge hem- 

 liga ordres åt infödingarne att skada mig, hvilka dessa sä- 

 kert med begärlighel skulle omfatta. Förslå aflonen blef han 

 obeveklig och jag hade en sömnlös natt i åtanka på mina för- 

 hoppningars tillintetgörande; men följande morgon, då jag be- 

 sökte honom å nyo före hans afresa , medgaf han, det jag kunde 

 stadna några dagar, der jag nu var, dock intränga ej längre. 

 Men redan andra dagen efler hans afresa, forlsalle jag min 

 väg till Mahallakoäna , samt ankom dit efter två dagar. 



Gräset var här så dåligt, alt jag började fatta farhåga 

 för mina oxar, hvilkas ulmagrande Ivans* mii>' att snart vända 

 tillbaka till det ställe, hvarifrån jag kom. Då beslöt jag, 

 emedan gräset här var tcmligen godt , att qvarlemna oxar 

 och vagnar, samt åter göra en fotexcursion. Jag lemnadc 

 Wii.i.em vid vagnarne och beajaT piifcmcd Koos till Konung 

 RANDEQUAN, som bodde nSfwf .MÄr.ililis>''J<ällor oc '' k° m ^it 



