— 105 — 



och i samma förhållande tydligen afskiljer medelsköldens re- 

 giones temporales från regio fronfalis. Men hos Trinucleus in- 

 träffar inlet af allt detta. Medelsköldens rand är böjd i en 

 jemn båge, öfverallt parallel med hufvudets yttre omkrets, och 

 suturen är ingenstädes öppnad för ett framskjutande öga. 1 

 sammanhang härmed äro sidosköldarne eller genae på hufvu- 

 dets öfra yta reducerade till det minsta omfång, och stundom 

 synliga endast såsom spinae angulorum, hvilka uteslutande 

 bildas af dem. Men på hufvudets undra sida ser man, att 

 de icke destomindre äro ganska utbildade, ehuru gömda un- 

 der scutum centrale. En annan egenhet i hufvudets bildning 

 äro dess i regelbundna rader concentriskt ordnade gropar, 

 som i äldre arbeten gå under namn af verruoae och granula, 

 men vid noggrannare undersökning på exemplar med bibe- 

 hållet skal, visa sig som fördjupningar, Ii vilkas märkliga 

 egenskaper i nedanstående beskrifnmg af T. seticornis äro 

 närmare utredda. Det finnes blott ett slägte, som i detta 

 hänseende kan jemföras med Trinucleus, nemligen Harpes 

 Goldfuss, och efter en noga granskning af livad denne för- 

 fattare samt Burmeister och Portlock anfört derom, kunna vi 

 ej afvisa den tanken, att, såsom också den sistnämnde förmo- 

 dar, dessa två äro nära slägtingar och i systemet alldeles icke 

 böra skiljas så långt som BURMEISTER gjort, då han låter den 

 ena börja och den andra sluta hela räckan af "Trilobiter 

 ined sammanrullningsförmåga", och mellan dem lägger alla 

 de genera han anser öfvercnsslämma i denna, i det hela blott 

 ficfiva karakter. Ty utom det, att Harpes företer denna huf- 

 vudets egenhet, vill det äfven synas som om den också sak- 

 nar ögon, och har en jemnt sluten sutur, parallel med om- 

 kretsen. De vårtlika knappar nemligen, som Goi.dfuss an- 

 tagit för synorgancr, kunna svårligen vara sådana, och åter- 

 f unnos ej af Portlock, hvilken i stället besk rif ver upphöjnin- 

 gar sådana som T. seticornis har på linningarne. Den otyd- 

 liga linea han och BURMEISTER anse som sutur, synes snarare 

 vara en fördjupning omkring glabella, och dcrcmol den "lyd- 



