•i 14 



hösten i H+> till Ouick jocks prestgård, belägen invid de högre 

 fjellen på f)7° 3' N. Br. , Hppsä rid I frön till Hor;» vanliga träd- 

 gårdsblommor, som vid hans besök sisllidne sommar redan i 

 andra generationen vittnade härom. Nisella dumasccna , i 



mellersta Sverige hvit eller blekblå, hade der antagit en nä- 

 stan åt stålblått gränsande coloril, och den röd blommiga va- 

 rieleten af Lathyrus odoralus hade erhållit en hos oss osedd 

 styrka och klarhet. Poiatcs-h\ommoma voro i La;>j> marken 

 merändels högre färgade och rödare än vanligt, stundom med 

 (likarnas spetsar snöhvita. En dragning åt rödt röjer sig för 

 öfrigt i allmänhet hos fjellvegelalionen , och torde halva en 

 väsendtlig del i växtlärgernas ofvannämda förhöjning. Den 

 visar sig ej endast i den blåa, utan äfven i den gula, gröna 

 och h vita färgen. Polcmonium cceruleum har i fjellen en 

 skön åt violett gående nuans. Sax-i fråga aizoides , Leonto- 

 don Taraxacum m. fl. blifva der ofta mer eller mindre 

 brandgula och Coeloglossum viride rödbrun. Alsine rubella , 

 tillhörande en grupp af hvitblommande arter, uppträder med 

 blekröda blommor, och Tricnlalis europcea visar sig på fjell- 

 plateauerne i rosenröd skiftning. Ranunculus glacialis , som 

 i Norden uppstiger till den phanerogama vegetationens öf- 

 versta gräns, får rödare blommor, i män som den på de 

 högsta bergspetsarne starkare utsattes för ljuset. Men lika- 

 som de mol fjellen uppstigande eller uppflyttade blommornas 

 färg vinner i styrka och dragning åt rödt, likaså synas fjell- 

 vä.xterna under deras nedstigande, eller försatta till lägre 

 sydligare trakter, förlora dessa egenheter. Härpå lemnar An- 

 dromeda polifolia m. fl., samt isynnerhet Polcmonium cce- 

 ruleum tydliga bevis. Den sistnämda, af ålder i våra träd- 

 gårdar odlad, har der ljusblåa eller hvita blommor, och upp- 

 dragen i Stockholm af frön från Norrska fjellen har den äl- 

 ven innan kort antagit ljusblå färg. 



