— 234 — 



som blefvo synliga 2" till 3", och Ii vilkas form följaktligen 

 kunde väl iakttagas. Ehuru runda liksom de förra, längre 

 aflägsna, hade dock dessa ganska märkliga, men oregelmäs- 

 sigl framstående delar vid kanterna. Derjemte bemärktes, 

 att, dä dessa kroppars rörelse blef långsammare och krokli- 

 nig eller bruten, syntes alltid flere bredvid hvarandra, lik- 

 som skulle en inbördes perturbation äga rum. En gång var- 

 seblefs en kropp, som tydligen visade sig dubbel; sedan han 

 med rällinig rörelse genomlupit ungefär § af del upplysta 

 fältet från öster till vester, ändrade han sin väg och gick 

 ut från solskifvan i en curva, som hade åtminstone 6Q gra- 

 ders lutning mot hans ursprungliga bana. — Under eftermid- 

 dags-timmarne var det, oaktadt moln, dock möjligt att 

 stundtals observera solen. De små kropparnas passage fort- 

 for, ehuru deras antal betydligen minskats, — man räknade 

 knappast 10 på 10'. 



Följande dagen, den 12 Maj, var töcknig, och först 

 kl. 11 visade sig solen; på f timme räknades ungefär 20 

 små kulor. En half timme efter middagen räknades 18 på 

 U'. Oaktadt olämplig väderlek den 13 Maj kunde likväl 

 solen nåj>xa a-ån^er observeras, och i medeltal räknades 8 



O O O 7 



kulor på 10'; men omkring 11' 35' räknade man 55 på den 

 korta tiden af 5'; derefter blefvo de sällsyntare. Den 14 var 

 regnig; först en timme före nedgången kunde solen observe- 

 ras, men inga kroppar syntes nu mera. Den 15 och följande 

 dagar varseblefvos icke eller några af dessa små meteorku- 

 lor, och fenomenet tycktes hafva nått sitt slut.'' 



7. Naturhistoriska Observationer. — Hr Sun- 

 devall anförde, att af de under sistl. vår utsända tabellerna 

 för samtidiga observationer, hade 24 återkommit med an- 

 teckningar, hvilka skola blifva redovisade vid ett af Akade- 

 miens 



