— 235 — 



miens (oljande sammani riiden, men alt dermcd ej torde böra 



skyndas, då sannolikt ett betydligen större antal af b ref ve ti 

 ännu kan vara att ålerförvänla. 



8. Coluber leevis. — Densamme förevisade två sm;"i, 

 i sprit förvarade ormar, som blifvil tagne vid Norrköping 

 och skänkte till Riksmuseum af Doclor L. Ha.nsén. De cr- 

 liöllos sålunda, att då den större ihjälslogs, kom den mindre 

 ul ur densamma, helt lefvande, hvarföre de förmodades kunna 

 vara mor och unge. Men vid närmare påseende befinnes den 

 större vara en Coluber laevis och den andra en Anguis fra- 

 gilis. Den förre måste alliså nyss förut naiva slukat den 

 sednare. De äro dessutom båda helt små ungar, ty den först- 

 nämde är allenast 7 tum och Ormslån 44- tum lång. Då det 

 redan förut är kändl, all Coluber laevis gcrna förtärer Orm- 

 slån, innehåller denna iakttagelse inlet annat märkvärdigt, än 

 bevisel , att en orm kan sluka en annan af betydligt mera 

 än hälften af sin egen längd, samt att ungarna tidigt visa 

 sitt slägtes hela glupskhet. Ref. har dock af ett annat skäl 

 ansett den förljena att bibehållas. Den har nomligen lemnat 

 honom nyckeln till förklarandet af en folktro, som han för 

 många år tillbaka hört bland allmogen någorstädes i Sverige 

 och sedan funnit berättad såsom full sanning i en enarelsk 

 lidskrift, alt nemligen huggormens ungar, vid annalkande fara, 

 fly in i modrens gap. Delta är en stor orimlighet, men 

 hvilar dock ulan tvifvel på iakttagelser af samma natur som 

 den anförda (jemf. Årsb. i Zool. 1837—40, sid. 186). 



Doclor Hansén hade dessutom till Riksmuseum förärat 

 åtskilliga för Sverige nya söttvatteiis-snäckor och inlemnat 

 skriftliga anteckningar dcrom, hvilka Prof. Loven hade äm- 

 nat att föredraga, mrn hvarifrån han för i dag blifvit af 

 sjukdom hindrad. 



Öfvert. af Kon^l f^t.-Äkaih Förh. Åfi-. ?.. N:o g. 



