— 246 — 



eller sluter med olika namn. De sydligaste stammarne äro 

 kände under namn af Bctjuaner och särdeles väl beskrifne 

 af LICHTENSTEIN. Om de nordligare stammarne deremot sak- 

 nas tillförlitliga uppgifter. Hr R. trodde sig derföre böra 

 lemna följande underrättelser, som blifvit honom mundtligen 

 meddelade af Hr J. Wahlberg. Holländska colonisterne kalla 

 dem Makhatees, troligen samma namn som Mantatees. 

 Sjelfve benämna de sig endast efter de olika horderne. Ba- 

 suto eller Abasuto kallas de af kust-kaffrerne. Det betyder 

 på Amazulu-språket stormagad, äfvensom maggjördel, ty Ba- 

 sulerne bära gördel till skillnad från kust-kaffrerne, och äro 

 kände för synnerlig glupskhet. 



Till kroppsväxt, anletsdrag och hudfärg äro de lika 

 kust-kaffrerne. Då de emedlertid till stor del bebo trakter, 

 der de äro utsatte för köld, missväxt och brist af alla slag, 

 så sakna de i allmänhet de drag af välmåga, kraft och mod, 

 som utmärka deras bättre lottade slamförvandter. Härtill 

 kommer tillika, att deras hud ofta är betäckt af stora ärr 

 efter allt för djerft närmande till eldbrasorna. De vanställa 

 sina ansigten medelst en grof tatuering öfver näsroten och i 

 pannan, äfvensom kring kinderne, der de bilda en stor ut- 

 stående budknöl öfver hvardera okbenet. Hårklädseln är olika 

 med kust-kaffrernes; den är äfven bland Basutos olika 

 hos olika horder. En del bära håret qvarterslångt , bak- 

 struket, insmordt med fett och fullhängdt med prydna- 

 der. De flesle afraka största delen af håret, och qvarlem- 

 na endast ett större fält på hjessplanet beväxt med kortare 

 hår. Olika horder gifva detta fält olika form, några hafva 

 det ovall, andra fyrkantigt i olika nuancer, andra åter 

 tillskapa i fyrkanternas hörn vissa figurer o. s. v. De, som 

 kunna, ingnida håret starkt med fett, någon gång äfven med 

 honung. Med dessa ämnen insmörjes äfven hela hudytan, och 

 deri inblandas pulver <il en sv.nl linljellig jernmalm, som lindrar 

 likl flimmer. Bland några stammar strös i hfirsmörjan, särdeles 

 al qvinnorna, en gul ockra, hvaraf allt harel (ill den grad 



