— 104 — 



från i en trakt som kallas las Cordilleras, emedan en bergås 

 genomstryker landet, och utskickar grenar åt ena hållet, beväxta 

 med skog, hvaremellan ängar och kärr omvexla. Som detta 

 blef ett godt tillfälle för mig att lära känna dessa trakters na- 

 turalster, lät jag ej länge bedja mig, helst hufvudstadens om- 

 gifning, såsom vanligt vid stora städer, är mycket odlad. Un- 

 der min behandling tillfrisknade patienten, och då det äfven lycka- 

 des mig att förbättra de öfrige syskonens helsotillstånd, vann 

 ias snart ett visst anseende. Jag har äfven undervisat döttrarna, 

 tv ehuru fadren är en för detta land studerad man, som till och 

 med varit i fråga vid presidentvalet, kunde hvarken hans fru 

 eller döttrar tala spanska, hvilket torde synas besynnerligt för 

 eder der hemma. Då jag skulle efterfråga deras helsotillstånd, 

 måste fadren tjeua som tolk, emedan jag då förstod ganska litet 

 af Guaraiii i -språket. Det är vanligen fallet på landet, att en- 

 dast detta språk förstås, och det är det enda som talas der, 

 med undantag af de personer som äro ; tjenstemiin. Småningom 

 lyckades det mig att lära döttrarna spanska, som de nu tala med 

 lätthet, och att förjaga deras blyghet, och jag är nu mera 

 ansedd nästan som en medlem af familjen. Genom allt detta, 

 och då jag tillbragte en stor del af min tid der, trodde man 

 allmänt i släden, att jag skulle gifta mig i huset, och det är 

 detta ogrundade rykte som kommit ända till dig. Men den olika 

 religionen är ett absolut hinder, och jag skulle efter ett sådant steg 

 aldrig mera kunna återvända hem . . Den äldre Rivarola, som är 

 egare af stora land, hvilka kunna lemna bete åt ännu många tusende 

 djur mera, föreslog mig för några år sedan, att köpa horn- 

 boskap för att underhålla dem på lians egor, hvaraf mig för- 

 säkrades en betydlig årlig afkastning. Jag egde då något, på 

 medicinsk praktik föi värfvade penningar, och antog tillbudet så 

 mvcket hellre, som all liandel genom kriget var afbruten och 

 penningarne således lågo alldeles ofruktbara . . . Det nästan enda 

 sättet att skaffa sig kor är att köpa årsgamla kalfvar, som be- 

 talas till staten såsom tionde Denna erlägges af alla landets 



