— 132 — 



Gips 



— =-0,000308, — = + 0,003869, — =4-0,002334, — = 0,00->745; 

 a b c v 



Kalkspat 



— = + 0,002793, -r- =-0,000416, — =0,001961; 



a b ' ' v 



dessutom känner man, att bergkristall dilaterar sig starkast i 

 en riktning, som gör rät vinkel med kristallaxeln. 



Som nu dilatationerna i det plan, som innehåller största och 



... , ,. , /ta u /te., . «, , 



minsta elasticitetsaxeln lör ethern, aro — och — , sa måste, om 



a c 



vårt resonnement i det föregående är riktigt, den linien, som 

 motsvarar — , vara största elasticitetsaxeln för Arragonit och 

 Kalkspat, samt den minsta för Gips och Bergkristall; allt i 

 överensstämmelse med den Fresnelska åsigten af polarisa- 

 tionsplanet. 



Ehuru vi sålunda med lillhjelp af en kristalls olika dila- 

 tationer sökt afgöra den frågan: i hvilkendera af tvenne upp- 

 gifna riktningar etherns elasticitet är störst eller minst, så 

 skulle man likväl gå för långt, om man derutaf ville sluta till 

 något enkelt förhållande emellan en kristalls utvidgning och 

 etherns elasticitet, så vidt densamma bestämmes af ljusets ge- 

 nom dispersion komplicerade fenomener; detta visar bäst vär- 

 det på — , som ehuru det motsvarar så väl för Arragonilen 

 som för Gipsen den mellersta elasticitetsaxeln, och det efter 

 båda theorierna, likväl är för den förra kristallen det minste 

 och för den sednare det största af de trenne värdena på di- 

 latations-koefficienterna. Emellertid torde denna afvikelse kunnt 

 till en del förklaras deraf, att -— äfven motsvarar för Arrago- 

 niten den största och för Gipsen den minsta thermiska > axeln; 

 dessutom blir, som bekant är, den symmetriska axeln hos Gip- 

 sen, som motsvarar ~ , äfven den största elasticitets-axeln för 

 ethern, då kristallen upphettas. 



En omständighet, som särskilt förtjenar att anmärkas, är 

 den, att likasom det gifves en temperatur, hvarvid Arragoniten 



öfvergär 



