— 139 — 



far slrålens polarisation äfven sedan den gått igenom den 



mattslipade glasskifvan. Dess de polar iser ande förmåga är 



således omärklig. 



Polarisationsplanets läge för det diffusa ljuset i första och 

 andra fallet låter förklara sig, om man antager, att ljusets dif- 

 fusion uppkommer genom en spegling i alla möjliga riktningar, 

 men derigenom förklaras icke den stora intensitets-förminsknin- 

 gen, då och (p närma sig 90° I tredje och fjerde fallet åter 

 kan polarisationsplanets läge alls icke förklaras genom spegling; 

 men alltsammans förklaras lätteligen om man antager, att vi- 

 brationsriktningen hos det infallande ljuset äfven bibehåller 

 sig oförändrad i det difjusa. Detta antaget, är det sedan lätt 

 att besvara frågan om polarisationsplanet, ty enligt tredje fallet 

 är polarisationsplanets läge till diffusionsplanet oforändradt, då 

 det infallande ljuset är polariseradt i ett plan, som gör rät vin- 

 kel med infallsplanet och således äfven sammanfaller med den 

 dispergerande ytan; men som denna oförändcrlighet icke kan 

 inträffa utan att ethervibrationerna ske längs ytans normal, så 

 följer äfven, att de göra rät vinkel med polarisations planet. 



Diffusion kan i allmänhet betraktas som ett irreguliert fall 

 af diffraction, hvarvid hvarje punkt af ytan är att betrakta 

 såsom ett nytt centrum oscillationis; men ligga dessa centra så 

 nära, att deras afstånd undersliga ljusets våglängd, blir ytan 

 speglande. Enligt detta föreställningssätt är det lätt att inse 

 det samband som förefinnes emellan det föregående och de un- 

 dersökningar Stokes *) anställt öfver ljusets diffraction. Han har 

 ncmligen på thcoretisk väg funnit, att vihralionsriklningen bi- 

 behåller sig oförändrad i det diffracta ljuset och begagnat denna 

 omständighet för att bestämma vibralionsriktningen relativt till 

 polarisationsplanet; men dels kompliceras fenomenerna genom 

 brytningen i sjelfva glaset, hvarpå linierna voro uppdragna, 

 dels äro angifvelserna icke tillräckligt prononcerade för att vara 

 fullt afgörande. 





~< 



*) Transactions of tlie Cambridge IMiil. Soc. V. IX, part I. 



