— 166 — 



tinuerlig funclion af den andra. (Om detta iakttages i de 

 exempel, som Hr Lindman anfört, så komma inga af functio- 

 nernas maximi- eller minimi-valörer att förbigås, såsom Hr 

 Lindman ock sjelf i de sista orden antydt). 



För vårt föresätta ändamål gör detta tillfyllest. Då lik- 

 väl Hr Lindman, så vidt jag vet, har förtjensten af att först 

 hafva offentligen uttalat här vidrörda dubier, och då — som 

 bekant är — theorien för maxima och minima af functioner af 

 flere variabler, åtminstone då dessa sednare icke äro helt och 

 hållet oberoende af hvarandra, ännu, så intressant den än är, 

 laborerar med åtskilliga bristfälligheter, till följe hufvudsakligen 

 deraf att man i denna del lemnat continuiteten nog mycket 

 ur sigte; kan jag icke underlåta att vid detta tillfälle for min 

 del uttala den önskan, att Hr Lindman måtte egna detta ämne 

 i sin helhet en fortsatt grundlig undersökning, och densammas 

 resultater vid lägligt tillfälle offentliggöra. 



4. Kemiskt-tekniska försök med Lim. — Hr 



Palmstedt meddelade följande uppsats af Läraren i kemi vid 

 Chalaierska slöjdskolan i Göteborg Hr C. Hyltén-Cavallius. 



1. »En ljum lösning af lim uti 4 å 6 gånger dess vigt 

 vatten coaguleras vid tillsats, i pulverform, af antingen neu- 

 tralt kolsyradt eller vinsyradt kali, eller ock af neutralt kol— 

 syradt natron, vinsyradt kali-natron, svafvelsyrad talk jord m. 

 fl. salter. Coaguleringen synes i desse fall allenast härröra 

 deraf, alt de nämnda, lättlösliga sakerna mekaniskt undantränga 

 limmet ur dess lösning (S. I. n.). 



2. Mättas en varm lösning af lim (uti 6 gånger dess 

 vigt eller mera vatten) med något al de följande salterne, 

 nemligen chlornatrium, chlorammonium, chlorbarium, salpeter- 

 syradt kali, tvelaldt kromsyradl kali, ni. fl., så gelatinerar icke 

 limlösamgen vid kallnandet, utan bibehåller sig flytande. Tort 

 lim löses äfven, ehuru långsamt, i mättade lösningar af dessa 

 salter. 



