— 184 — 



gårdarnes snygga och nätta prakt, med ett ord allt talar om 

 comfort och njutning deraf. Häckar af ett par Opuntia-arter, 

 Foucroya och Agave, Cassia och Acacia capensis gifva land- 

 skapet ett slags tropiskt utseende, som det dock helt och hållet 

 förlorar, när man med mera uppmärksamhet vandrar öfver de 

 sterila backarne och de nakna bergsluttningarne, der, åtmin- 

 stone nu, en särdeles torr och stickande risig vegetation gör 

 gåendet enformigt och mödosamt. Dessa backar, som kring 

 Cap egentligen ingenting annat äro än de ojemna sluttningarne 

 af de trenne förutnämnda kring staden halfcirkelformigt ställda 

 bergen, äro på sin nedersta region bevuxna af temligen vid- 

 sträckta barrskogs-rplanteringar i stora fyrkanter, hvilka på af- 

 stånd se särdeles reguliera ut, annars utgöres trädvegetationen 

 af några popplar och Alnus glutinosa krmg loppet af ett par 

 små bäckrännilar, i hvilka stå Cyperus textilis, en Patamoge- 

 ton, Canna indica och Aristea eriophora, Kigillaria africana i 

 stenrösen jemte Virgilia africana; de större busksnåren bildas 

 af arter af Rhus (mest lucida), Psoralea pinnata, Celastrus 

 pyracantha, Phylica buxifolia och de lägre af Rubus rosaefolius 

 (som ock var allmän på Mauritius) och ett par Brunoniaarter, 

 mellan hvilka marken för öfrigt betäcktes af diverse Mesem- 

 bryanthema, flerfaldiga högst kuriösa Restioarter, Oxalis gran- 

 diflora, den högröda praktväxten Leonotis Leonurus, Solanum 

 sodomasum, Phvsalis somnifera, arter af Chenopodium, Scirpus, 

 Cyperus och Juncus, samt Cynodon dactylon och några få Pa- 

 nica. De högre sluttningarne af dessa torra backar, omedel- 

 bart nedanföre bergens brant nedstupande sidor, hafva en all- 

 deles egen blågrå färg af den silfverbladiga Protea argentea, 

 som der, i träd af ofta 30 fots höjd och deröfver. och med 

 mer än manstjocka ringlade stammar, bilda mer eller mindre 

 täta skogar, der för öfrigt Roy ena glabra, Indigofera cytisoides, 

 Protea canescens och incompta, Polygala myrtifolia, Leucaden- 

 dron adscendens, Muraltia Heisteri, Myrtus commums och Sal via 

 paniculata bilda den tätare buskvegetationen, bland hvilka föl- 

 jande lägre örter äro de allmännaste: en slingrande buskartad 



