— 187 — 



och Aulacorrhynchus jemte Harveya voro här nyheter. Annars 

 var karakteren samma torra taggighet, saftlösa färgprakt och öfver- 

 mått af vissa förherrskande individer. Märkvärdigast af allt syn- 

 tes mig dock utbredningen af Ericae; de särskilta arterna växte 

 nästan alltid sällskapligt ihop med hvarandra, sällan två arter 

 inom samma tio qvadrat-alnars rymd, vexlande efter olika 

 bredd och höjd på bergen. Att närmare fullfölja detta skulle 

 varit intressant; tid felades mig nu. 



Den stora slätten af vid pass 34 eng. mils bredd från 

 Capetown till den lilla staden Stellenbosch invid foten af bergs- 

 kedjorna, som parallell draga sig på ungefär samma afstånd 

 från kusten, är den mest dystra och sterila man kan se, mot 

 hvilka ljunghedarne i Halland äro leende paradis, ehuruväl bo- 

 tanisten här har att glädja sig åt ej få skönblommande rarite- 

 ter, åtminstone under den företrädesvis s. k. vackra årstiden. 

 De öfvertäckas af stora tjocka massor af Mesembryanlhema, 

 särdeles den väldiga edule, de halfuttorkade saltgölarne fyllas 

 af Salicornia-artade växter, sanddrifvorna af gigantiska tufvor 

 af Restio (ymnigast tectorum), och något upphöjdare och hår- 

 dare backar beklädas af en otrolig massa individer af Ericse, 

 hvaraf nu särdeles en ovanligt gul- och en annan rödblommig 

 voro särdeles praktfulla, Gnidire, Struthiolae, Passerinae och ett 

 par Gladioli. Som jag endast i omnibus passerade denna 

 slätt, hade jag ej tillfälle att derom förskaffa mig en noggran- 

 nare kännedom, h vilket ock nu näppeligen syntes löna mödan. 



Kring Stellenbosch deremot uppehöll jag mig ett par da- 

 gar och hade der — tyckte jag — full valuta för mina vackra, 

 svårsläppeliga guinéer. Sjelfva staden är en sådan der vinort, 

 der de vidsträckta tomterna intagas af präktiga trädgårdar och 

 vinfält; gatorna äro planterade med resliga ek-alleer, i hvilkas 

 skugga de trefliga holländska husen gömma sig, och, betraktad 

 uppifrån de nära liggande bergen, är den verkligen som tyckte 

 man sig se en profbit af Afrika i dess verkliga gestalt — en 

 ändlös öcken och en oas. Närmast omgifves den af torra låga 

 backar, alldeles liknande dem på den vida slätten, med den 



