— 189 — 



towns redd, samt qvarlågo der till påföljande qväll den 3. 

 Hvad jag således har att om denna lilla ös vegetation omför- 

 mäla inskränker sig ej till mer än knappast ett trefjerdedels 

 dygns iakttagelser. På något afstånd sedd företer denna ö det 

 kalaste, otrefligaste och ohyggligaste yttre man kan tänka sig; 

 allestädes stupa de hranta bergen i hafvet rödgrå och dystra, 

 ej ett grässtrå upptäckes der, och endast innerst i djupet af 

 de trånga, krokiga, afgrundslikt djupa dalarne framskymta några 

 gröna tecken till lefvande lif, likasom man öfverst på hjessan 

 af den höga ön ser spår af små mörka skogsdungar. Så af- 

 skräckande första utseendet än är och så hopplöst det än ser 

 ut att här söka och finna ringaste spår af ett tropiskt klimats 

 yppiga alster, så förändras dock scenen betydligt när man öf- 

 verskådar ön från det inre. 1 centern af den 12 eng. mil 

 breda öplatten reser sig den, jag tror minst 3 — 4000 fot höga 

 Dianas peak; här är knuten för det bergsystem, som bildar 

 skelettet till S:t Helena (och något annat finnes nästan icke), 

 och härifrån utgå till alla kanter af densamma höga, skarpa, 

 slingrande åsar, lemnande mellan sig förfärliga djupa dalar. 

 Närmast dessa centralberg är ön täckt af en nästan yppig ve- 

 getation, rika täta skogar, hviika tränga sig ner i de närmaste 

 afgrunderna och der och på åsarne, bilda täcka situationer, 

 h\arest tjusande villor pittoreskt framsticka. Blickar man åt 

 norr, så ser man mot hafskanten de dit löpande åsarne ut- 

 platta sig i en temligen bred högslätt, der det allbekanta Long- 

 wood är beläget; närmare Diana-piken öppnar sig den vackra 

 dal der Napoleons graf ligger. Ser man deremot åt motsatta 

 sidan, så öfverbiickar man en trakt af den hiskligaste naken- 

 het, hvilken ej bättre kan skildras än om jag liknar den vid 

 ett ögonblickligen plötsligt stelnadt, af stormen skakadt eldhaf, 

 spets vid spets, afgrund invid afgrund, allt rödt, bart och sön- 

 derbrutet — detta är utseendet. De öfriga dalarne äro nå- 

 gorlunda drägliga, men endast åt ett håll, nemligen åt Longwood 

 till, förekomma odlingsbara fält af någon utsträckning. 



