— 190 — 



Det Sr tydligt att den korta tiden af ett dygn, särdeles 

 under den ogynnsammaste perioden af året, ingalunda skulle 

 kunna lemna några tillfallen att bilda sig något fullständigt 

 begrepp om denna ös Flora. Jag bar sett uppgifvas, att den 

 skulle uppgå till något öfver 700 arter; mig var det omöjligt 

 att under mitt dygns uppehåll sammanbringa mera än vid pass 

 100, hvilka dock så der temligen kunna lemna en reducerad 

 aning om karakteren deraf, nemligen att den ej på minsta vis 

 är egendomlig, utan sammansatt af diverse kolonister, mest från 

 England, hvarifrån öns alla cultur-, ogräs- och vildmarks-väx- 

 ter härleda sig, till den grad, att man alldeles tycker sig van- 

 dra på en engelsk jord, i all hennes magerhet. Det är endast i 

 skogarne kring Dianas pik man kan finna några ursprungliga 

 växtalster. De utgöras hufvudsakligen af fyra stora träd-syn- 

 genesister, och en massa (jag fann fjorton) arter Ormbunkar, 

 hvaribland en palmlik Cyathea, som bildar riktiga alléer uppe 

 på den höga, som en mager hästrygg smala bergåsen; för öf- 

 rigt gömma sig der tvenne egna Campanulaa, och Rubus pin- 

 natus bildar oegenomträngliga snår. Den trädvegetation, som 

 för öfrigt här och der framstår, utgöres af en i täta dungar 

 odlad Tall (som man planterat, sedsn för vid pass 100 år se- 

 dan de från England hitförda getterna uppätit, enligt uppgift, 

 den trädvegetation, som då lärer betäckt äfven lägre delar af 

 ön), en Ek, massor af en Eucalyptus, en Podocarpus, Salix 

 babylonica, Acacia heterophylla och Cydonia japonica. Vägar 

 och odlingsfält inhägnas af nyssnämnde Rubus pinnatus (allde- 

 les soni R. discolor &c. i England) och Buddleja saligna, som 

 hitfördes för fyra år sedan, har nu spridt sig öfver hela ön i 

 de tätaste snår. Hvad som åt höjderna ger ett högst eget 

 utseende är de yfviga och frodiga massor af Ulex europaeus, 

 som ej allenast bland de gröna skogarne inmänger sina gula 

 färger och förlänar dem en angenäm, nästan höstlikt skiftande 

 färg, utan äfven förgyller de annars så nakna och enfor- 

 miga bergsidorna och sandfälten, der för öfrigt en stor busk- 

 artad Osteospermum (tror jag) är särdeles allmän. Gräsmattan, 



