17 



at være dadelfrie. Hr. de Combes Forestilling, at den fore- 

 givne Avis du „libraire hidrorte fra en venligsindet Haand, der 

 havde tilsigtet paa denne Maade at forhindre de Forandringer, 

 som Hoffet ellers havde foresat sig at gjore i den forste Deel 

 af Oeuvres spirituelles", synes virkelig at have været vel be- 

 grundet. Alligevel kunde Marquis Fenelon ikke undertrykke Yt- 

 tringen af sin Misfornoielse i et Brev til Hr. de Combes af 17de 

 Aug. 1739, hvori han erklærede sin Mistro til, at hiin Avis, der 

 stod i Modsigelse med Cardinalminislerens Forsikkring om „de 

 sex Linier", virkelig skulde hidrore fra Regjeringens Fordringer 

 og ikke snarere skyldes „een eller anden skinsyg Theolog, der 

 vilde have sine particulaire Anskuelser og Fordomme hævdede". 

 Efterat Hr. de Combes paa ny havde forestillet Marquis'en, al Car- 

 dinalministeren ikke vilde lade sig bringe fra den tagne Beslut- 

 ning, fandt Marquis de Fenelon det klogest at tilbageholde sine 

 videre Modforestillinger og indskrænkede sig til i et Brev til 

 Hr. de Combes at henvise til, hvor naturligt det var, al et Aver- 

 tissement som det omhandlede „fritog ham fra at have nogen 

 Interesse for den parisiske Udgave." *) 



I Fortalen til Qvarludgaven af Oeuvres spirituelles, Rotterdam 

 1738, har Marquis Fenelon, uden al omtale hine Forhandlinger, 

 nærmere oplyst, hvilke Forbedringer han havde seet sig istand 

 til at foretage ved Hjælp af de flere og fortrinligere Hjælpe- 

 midler, hvoraf han var kommen i Besiddelse efter den i Aaret 

 1718 besorgede Udgave. Han tilstaacr, at man i sidstnævnte 

 havde indskrænket sig til at borttage, hvad der strax havde 

 robet sig som fremmed Tilsætning i den Fenelonske Text; i 

 den foreliggende Udgave havde man derimod ganske bortfjernet 

 hele Stykker, fordi der i disse ikke blot havde været enkelte 

 Pieller al udviske, men de havde været forvanskede i deres 

 Heelhed. Til Erstatning havde han derimod foroget Udgaven 



) S. Hausset , Ilisloire de Fenelon T. III. Piéces pesti/icatives. Nr. III. 

 p. 602-615. 



2 



