24 



Det kom til Forklaring — og man blev atter forsonet, paa Vil— 

 kaar, at Grevinden af Foielighed mod Kongen ikke oftere vilde 

 lade det komme til slige „disparutions", comme lui dit le roi. 

 (St. Simon). 



Det var omtrent 1684, at Grevinde Gramont sogte Fene- 

 lons aandelige Vejledning, og, uagtet han ikke var hendes egent- 

 lige Skriftefader (s. Br. af 21de Marts 1690, Corresp. de Fenel. 

 VI p. 223), meddeelte han hende sine Raad som directeur de 

 consciencc indtil det Tidspunkt, da han blev fjernet fra Hoffet. 

 Virkningen deraf lod sig ogsaa kjende i hendes udvortes Op- 

 forsel, som man kan see af le Journal de Dangeau under 15de 

 Oclbr. 1687, hvor det hedder: „La Comtesse de Gramont est 

 tout-å- fait dans la devotion. 11 y a long-temps qu'elle s'en 

 cachoit, présentement elle n'en fait plus mystére."' 



Fcnelons Correspondance med Grevinde Gramont udstræk- 

 ker sig til et Tidsrum af omtrent 12 til 13 Aar (det forste Brev 

 er dateret Ilte Juni 1684 eller 85, det sidste 1697). De Egen- 

 skaber, som udmærke Fenelons literaire Productioner af denne 

 Art, hvori han udover saa stort et Mesterskab, vise sig her i 

 deres fulde Glands. Vel mangler det heller ikke i disse Breve 

 paa Steder, hvor Fenelon har ladet sig henrive til hine Mysti- 

 kens Paradoxier, som saameget tiltalede hans Folelse og Phan- 

 tasie, som han udviklede med glimrende Talent, og som han 

 forsvarede med haardnakket Spidsfindighed, efterat de vare 

 blevne angrebne af hans theologiske Modstandere. Den „rene 

 Kjærlighed", „de indre Anfægtelser, den aandelige Torhed og 

 selv Fristelser, for hvilke man har ligget under, som Dydens 

 Provelser og Renselsesmidler", og flere andre af Qvietislernes 

 Yndlingsanskuelser finder man i disse Breve anbefalede ofte 

 næsten i de samme Udtryk som hos Molinos og Mdm. Guyon. 

 Men de forekomme her i en Forbindelse, som langt lettere sik- 

 krer deres rette Forstaaelse, og ligeoverfor en saa kritisk Aand 

 som Grevinde Gramonts, der fra sine jansenistiske Omgivelser 

 ikke var ubekjendt med den mystiske Asketiks Sprog, turde de 



