33 



dent, at foretrække Andre for Dem selv i Alt, og at bevare 

 Sindets fromme og alvorlige Samling under Conversationen. 

 De behover meer end Andre denne Modgift" (a. St. S. 227). 



Intet er almindeligere, end at Menneskene troe i deres ud- 

 vortes Forhold at see den storste og egentlige Hindring for 

 deres Stræben efter Dyds og Fuldkommenheds Maal. Man maa 

 slutte af et Brev (uden Dato, a. St. S 248 ff.) fra Fenclon til 

 Grevinde Gramont, at ogsaa denne har i sin Stilling ved Hoffet 

 troet at finde uoverstigelige Vanskeligheder for at iværksætte 

 sit Forsæt om ganske at hellige sig til Gud. „Hvad jeg kan 

 erindre af det, som jeg sagde Dem i Sondags," skriver Fene- 

 lon, „er fornemmelig to Ting: den forste, at vi skulle hellige 

 os i den Stand, hvor Forsynet har sat os, uden at lægge Pla- 

 ner for vort dydige Forhold i Fremtiden, og den anden, at vi 

 skulle vise en stor Troskab mod Gud i de mindste Ting. De 

 fleste Folk tilbringe den bedste Tid af deres Liv med at kjende 

 og beklage deres Levemaade, at foresætte sig at forandre denne, 

 at gjore sig Forskrifter for en Tid, som de haabe at faae, og 

 som maaskee ikke er given dem, og saaledes at tabe ved Over- 

 vejelser en Tid, som de burde anvende paa at gjore noget 

 Godt og arbeide for deres Frelse. Man maa betragte denne 

 Slags Tanker som en farlig Fristelse. Der er ingen Tid mere 

 skikket til at arbeide for vor Frelse end den, som Gud netop 

 nu giver os af sin Barmhjertighed, fordi vi have den idag og 

 maaskee ikke faae den imorgen . . . Det er ligesaa nodvendigt 

 at anstrænge sig for det angivne Maal idag som om ti Aar, 

 ved Hoffet som i et mere stille Liv .... Dersom Gud havde 

 forudseet, at man ikke kunde frelses ved Fyrsternes Hoffer, da 

 havde han befalet os aldrig at blive der. Langtfra at have 

 givet denne Befaling, er det ham, som indsætter Konger og 

 som tillader, at Fodsel eller Embede giver Adgang til deres 

 Hof . . . Væn Dem til ofte at tilbede hans hellige Villie ved en 

 ydmyg Underkastelse under hans Forsyn og Anordning. Bed 

 ham, at han styrker Dem, at De ikke skal falde . . . Han for- 



3 



