36 



Upasselighed. De bor have Skrupler over Deres Skrupler og 

 ikke over Deres Sovn." 



Langt fra at billige hine selvvalgte Poenitentser gjor Fe- 

 nelon sig gjentagne Gange Umage for at vise, hvor lidet skik- 

 kede de ere til at opnaae deres Hensigt, og det netop af den 

 Grund, at Mennesket ved at paalægge sig denne Slags Smerter 

 egentlig ikke paalægger sig nogen Smerte, men kun finder en 

 hemmelig og derfor saameget farligere Næring for sin Selvsyge. 

 Derfor er det rigtigere at overlade Gud Bestemmelsen af de 

 Kors, som ere os de gavnligste; og at bære disse med Taal- 

 modighed og Hengivenhed, det er den egentlige Prove paa, 

 hvorvidt vi ere komne i aandelig Fuldkommenhed, ligesom de 

 ere de hensigtsmæssigste Midler til at bringe os vor hoieste 

 Bestemmelse nærmere. „De Lidelser, som vi selv vælge, lade 

 ikke vor Eg enkj ærlighed doe, saaledes som de, hvilke Gud 

 sender os hver Dag. Disse sidste frembyde ikke noget Stolte- 

 punkt for vor Egenvillie, og ligesom de komme umiddelbart fra 

 det barmhjertigste Forsyn, saaledes fore de ogsaa med sig en 

 Naade, som svarer til vor Trang. Derfor bor man kun hver 

 Dag overgive sig til Gud, uden at see længere frem; han bærer 

 os i sine Arme, som en om Moder sit Barn. Lader os troe, 

 haabe, elske med al Barnels Eenfold. I enhver Forlegenhed 

 lader os vende vort Blik tillidsfuldt til den himmelske Fader, 

 som i sin hellige Skrift har sagt: „„Kan en Moder forglemme 

 sit Barn, være ubarmhjertig mod sit Livs Frugt? og, om hun 

 kunde det, jeg glemmer Dig ikke (Jes. 49, 15)."" (Corresp. 

 de Fenel. VI p. 224). 



„De Kors, som vi selv tilberede os, ere ikke de, som 

 komme fra Gud. Vi friste ham ved vor falske Viisdom, idet 

 vi ville forekomme hans Anordning og ville hjælpe paa hans 

 Forsyn ved vor egen Forsynlighed- Frugten af denne Viisdom 

 er altid bitter, idet vi selv saaledes unddrage os Guds faderlige 

 Formynderskab. Oieblikkets Kors fore altid deres Naade og 



i 



