Jern og Kul; Svovl og Phosphor forekomme ikkun i ringe 

 næsten forsvindende Mængde. Det er yderst vanskeligt om ikke 

 umuligt, at udskille denne Substants fuldkommen reen, da der 

 enten oploser sig noget af Krystallerne, eller noget af det blode, 

 let oploselige Jern bliver tilbage, i det forste Tilfælde udfalder 

 Kulmængden for stor, i andet for lille. I et Forsog erholdt jeg 

 11,06 % Kul, i et andet Forsog ikkun 7,23 % Kul. En For- 

 bindelse der har Formeln Fe 2 C har 9,66 % Kul, som er for- 

 modentlig den Forbindelse, der er udkrystalliseret ved Jernets 

 Slorkning, en Forbindelse af Jern og Kul, som hidtil synes 

 at have været ubekjendl; den indeholder dobbelt saa meget 

 Kulstof som Speiljern Fe 4 C. Dette meteoriske Kulstofjern har en 

 Vægtfylde af 7,172. 



Forfatteren gjorde dernæst opmærksom paa, at delte Meteor- 

 jern fra INiakornak horer til en sjelden Afdeling af Mcleorjer- 

 net, nemlig til den, der indeholder en stor Mængde Kul, og 

 dermed antager Stobejernets Natur, bliver haardt og skjort; 

 man kunde passende kalde dem Meteorslobejern. Han bemær- 

 kede dernæst, at Niakornakinassen maalte betragtes som væ- 

 sentlig forskjellig fra det Meleorjern, hvoraf Perry havde bragt 

 en Prove til England, og som han havde faaet af Eskimoer, der 

 boe nordlig for de nordligste danske Colonier. Delle Perryske 

 Meleorjern er Meteorsmedejern, da Eskimoerne havde dannet 

 Knive deraf, medens en saadan Bearbejdelse vilde være aldeles 

 umulig med Hensyn til Niakornakjernet. Foruden disse to Mas- 

 ser af Meleorjern, som vi med Bestemthed kunne eftervise fra 

 Gronland, existerer der sandsynligviis endnu en Ircdie Art af 

 Meleorjern fra det sydlige Gronland. Etalsr. Forchhammer havde 

 forst modlaget det sildigt i forrige Efteraar, og de faa Forsog han 

 havde havt Leilighed til at foretage, syntes at godtgjorc, at det 

 var Meteorjern, men det horer til den Afdeling, som vi maa 

 betegne som Meleorsmedejern. 



