SG 



at Grevinden har bedet eller forelæst Bonnen paa Fransk, me- 

 dens hendes Ægtefælle kun var vant til tankelos at hore den 

 i Messens latinske Sprog. St. Simon har givet os en Skildring 

 af Grev Gramont, der i mange Henseender kan have været 

 sand, men dog kjendeligen bærer Præget af de Overdrivelser, 

 hvortil Forfatterens Bitterhed ogsaa ved andre Lejligheder har 

 forledet ham ved Portraiteringen af hans Samtidige. „Grev 

 Gramont" — siger han — „var en Mand af megen Aand, men 

 af den Slags Aand, som har sin Styrke i at finde det Onde, 

 det Latterlige, det Svage og Forkeerte hos ethvert Menneske; 

 han kunde fremstille det med et Par Træk paa en Maade, saa 

 at de aldrig udslettedes, og havde den Dristighed at gjore det 

 offentligen og i Vedkommendes Nærværelse, helst i Kongens 

 Paahor, uden at nogen Fortjeneste, Yndest eller Anseelse kunde 

 beskjærme Folk derfor, hvad enten det var Mænd eller Qvin- 

 der. Paa denne Maade underholdt og underrettede han Kon- 

 gen om tusinde grusomme Ting, og han havde derved erhver- 

 vet sig Frihed til at sige Alting, selv om Ministrene. Det var 

 en gal Hund, hvem Ingen undslap. Hans bekjendte Cujonerit?) 

 fritog ham for alle Folger af hans Bid (_?). Det var en ufor- 

 skammet Slyngel og en aabenbar Bedrager i Spil, og han 

 spillede om store Summer hele sit Liv. Forresten, skjondt 

 han tog med begge Hænder, var han altid en Tigger, og Kon- 

 gens Velgjerninger kunde aldrig gjore ham flot, hvorman»e 

 Penge han endog trak fra ham . . . Ingen Nedrighed kostede 

 ham noget mod Folk, som han havde mishandlet paa det Værste, 

 naar han trængte til dem, og dog var han rede til at begynde 

 forfra, naar han havde faaet, hvad han onskede. Hverken Ord 

 eller Ære gjaldt for ham, lige indtil at han digtede tusinde 

 morsomme Historier om sig selv og sogte at vinde Ære af sin 

 Skjændsel, ligesom han da ogsaa har efterladt Verden Memoirer 

 om sit Liv, hvilke endog hans værste Fiender ikke skulde have 

 vovet at offentliggjcire. Kort, Alt var ham tilladt, og han tillod 

 sig Alt." 



