J39 



sit sædvanlige naadige Smiil, og at Grev Gramont og hans Kone 

 stode i et mere end almindeligt Afhængighedsforhold af denne 

 Konge paa Grund af deres Stilling ved Hoffet. Man vil hos 

 Bausset i hans Histoire de Fenelon T. II. p. 48 sqq. finde et 

 anskueligt Skilderi af det Indtryk, som Udgivelsen af Maximes 

 des Saints i Aaret 1697 fremkaldte, og man vil under den 

 Kulde, hvormed Fenelons Venner, den Haan, hvormed hans 

 Fiender betragtede ham, da han kort efter hiint Skrifts Offent- 

 •liggjorelse kom til Paris,*) kunde fatte hans Taknemlighed for 

 den Deeltagelse, som Ægteparret Gramont ved denne Leilighed 

 viste ham. „Jeg har allid" — skriver Fenelon til Grevinden i 

 et Brev dateret Cambray 12te Septbr. 1697 — „sat stor Priis 

 paa den Godhed , som De har viist mig. De vil derfor kunne 

 domme, om min Erkjendtlighed formindskes ved, at De saa for- 



*) Man vil kunne kjende denne Stemning af Breve fra Samtidige, som stode 

 i det meest forskjellige Forhold til Fenelon. Saaledes skriver Mdme Jtfain- 

 tenon til Erkebiskoppen af Paris, Noailles , den 21de Februar 1697: „Jeg 

 har seet vore Venner (Hertugen af Beau villiers og Fenelon); vi have været 

 meget forlegne ved hinanden. Erkebispen af Cambray talede et Oieblik 

 ene med mig; han kjender det slette Indtryk, som hans Bog har gjort, og 

 forsvarer den ved Grunde, som overbevise mig meer og meer om, at Gud 

 vil ydmyge denne store Aand, der maaskee har regnet altfor meget paa 

 sin egen Indsigt. Han sagde mig, at Fader la Chaise havde gjort ham 

 Regnskab for en Samtale, som denne havde havt med Kongen, og hvor- 

 efter han fandt det nodvendigt selv at tale med ham. Jeg Yar enig med 

 ham; men ved den Stemning, hvori jeg seer, at Kongen er, vil Erkebispen 

 af Cambray kun have ringe Tilfredsstillelse af en Audients. Jeg har ogsaa 

 et Oieblik talet med Hertugen af Beauvilliers, sorn yttrede sin Bekymring 

 over Kongens Taushed .... Denne Opposition er ikke bleven indblæst af 

 mig; den er i Kongens Hjerte med Hensyn til alle den Slags Nyheder. 

 Jeg seer nok, at man vil tilregne mig det , men jeg skylder Dem, min 

 Herre! Sandheden, og jeg siger Dem den, etc. Lettres de lUdme Mainlc- 

 non, Recueil de la Beaiimelle T. III. p. 73. Nogle Dage tidligere (d. 13de 

 Febr.) skrev Bossuet til Biskoppen af Chartres: „Bogen (Maximes des 

 Saints) vækker megen Allarm; og jeg har ikke hflrt nævne et Menneske, 

 som billiger den.'' Endnu paalideligere turde Abbé Brisaciers Vidnes- 

 byrd være. Denne Fenelons ærlige Ven skriver til ham selv (under 24de 

 Febr.): „Jeg er utrostelig over alt det, jeg hver Dag horer af Folk af et- 

 hvert Slags, af enhver Stand, imod et Værk, som bærer Deres Navn .... 

 Det er vist, at der er Ingen, som vover at forsvare Dem, hverken hvad 

 dets Form eller dets Indhold angaaer.'' 



