61 



hvorfor hun netop nu var falden paa denne Tanke. Hun sva- 

 rede mig, at hun havde ikke vovet at gjore det, saalænge den 

 forrige Erkebiskop levede, da han havde altfor megen Uvillie 

 mod Nonnerne der. Jeg havde nær sagt hende, at heller ikke 

 De, Monseigneur ! var Jansenismen gunstigere; men jeg troede, 

 at det var bedre, om Sagen strandede hos Kongen selv (!), som 

 ogsaa virkelig optog det meget ilde, at man vovede at begjere 

 en saadan Tilladelse.*) Grevinde Gramont sælter sig ud over 



*) Det er rimeligt, at her handles om den samme Begivenhed, der ovenfor 

 (S. 23) er bleven meddeelt efter St Simons Memoirer, saa at Beretnin- 

 gen i disse angaaer Sagens senere Udfald. Endnu paa et tredie Sted 

 finde vi dette Anliggende berort. I et Brev til Hertugen af Beauvilliers 

 skriver nemlig Fenelon [Corresp. de Feticlon Tom. I. p. 79 sqq.) i Anled- 

 ning af de Feil, som man burde undgaae ved at undertrykke Jansenismen 

 (le cabale des Jansenistes), at, man bor vogte sig for en lidenskabelig, 

 haard og altfor stræng Adfærd ved denne l.eilighed, hvilket kun skadede 

 den gode Sag. „Saaledes forekommer det mig f. Ex. at der ikke er ble- 

 ven viist Maadehold nok i del, man gjor imod Grevinde Gramont. At 

 sige, at man afskyer Port-Royal, det er at sige for meg«t, synes mig. 

 Man burde kun have underrettet Grevinde Gramont om, at hun ikke mere 

 skulde besoge Port-Royal, et mistænkeligt Huus, og ladet Publicum vide, 

 at man havde gjort hende dette Forbud. Det var ikke hende, som man 

 burde ydmyge; hun har Forbindtlighed mod dette Kloster; hun troer der 

 ikke at sce andet end Opbyggeligt; hun har Racines Exempel for Oine, 

 som ofte besogtc Port-Royal og sagde det hoit til Mdine M(aintenon), og 

 hvem man aldrig har dadlet derfor, men Kongens Strænghed burde falde 

 paa Erkebiskoppen af Paris, der har for omtrent to Aar siden bedet ham 

 om at skjænke Klosteret Ret til atter at optage Novizer". Dette Brev 

 er imidlertid dateret 30te Novbr. 1699, og da Grevindens ovenfor omtalte 

 Besogi Port-Royal indtraf i det næste Foraar, i den stille Uge i 1700, kunde 

 der maaskee være meent et tidligere, men Fenelons Brev kan csaa 

 referere sig til Forhandlinger, som gik i Forveien for hiint. — Hvad for- 

 resten det af Fenelon paaberaabte Exempel angaaer om Rarine, da seer 

 man af et Brev fra denne Digter til Mdme Mainlenon, som findes i Leltres 

 de Mdme Mainlenon T. II. p. 202-206, at Racine rigtignok besogte Port- 

 Royal og endog med P. la Chaises Vidende, men man seer tillige, hvor- 

 ledes disse Besog vakte ham en saadan Ugunst, at netop Beklagelsen der- 

 over er Gjenslanden for hiint Brevs Indhold. For at afværge, at „han i 

 Kongens Oine skulde betragtes som en Mand, der snarere fortjente Kon- 

 gens Vrede end hans Godhed", henviser den derover dybt nedtrykte Poet 

 til »it loyale Sindelag, bevidnet ved saamange Lejligheder og tilfoier: 

 „Jeg veed, hvad der kan give Anledning til en saa uretfærdig Anklage. 



