65 



Modet den 24 de Februar 



Hr. Prof. Westergaard forelagde en Afhandling om den anden 

 eller Sakiske Art af Akhæinenidernes Kileskrift, som vil blive 

 optaget i Selskabels Skrifter, og meddelte derhos en Udsigt over 

 det historiske Indhold i hine Indskrifter og dets Forhold til 

 Herodots Beretning. Den ældste akhæmenidiske Indskrift, som 

 kjendes, findes ved Murghåh paa Ruinerne af det gamle Pa- 

 sargada, hvor Cyrus' Gravsted var, og den hidrorcr fra selve 

 Perserrigets Stifter, Cyrus, men indeholder kun de faa Ord: 

 Jeg Cyrus (Kurush), Konge, Akhæmeniden. De betydeligste af 

 disse Kileskrifter skyldes Darius, Hystaspes Son, som i den store 

 Indskrift ved Behistån har givet en udforlig Fremstilling af Be- 

 givenhederne i sine forste Regjerings Aar. Darius begynder 

 her med Fremsættelsen af sin Afbyrd, og nævner sin Fader 

 Vishtåspa og dennes nærmeste Forfædre Arshåma, Ariyåramna, 

 Chishpish og Hakhåmanish, „efter ham ere vi kaldte Hakhåma- 

 nishiyå, Akhæmenider, fra gammel Tid af have vi været mægtige, 

 fra gammel Tid af er vor Æt kongelig. Otte af min Slægt have 

 været Konger for mig, jeg (Dårayavush) er den niende, i en dob- 

 belt Linie ere vi Konger." Denne Angivelse stemmer noie med 

 Herodots Fortælling. Afde otte der for ham have været Konger, 

 nævner Darius her kun sine fem nærmeste Forfædre fra Vish- 

 tåspa op til Stamfaderen Hakhåmanish i den ene Ætlinie, hvortil 

 han selv horte; af de tre andre Konger i den anden Linie næv- 

 ner han senere ikkun de to Cambyses og dennes Fader Cyrus, 

 medens Herodot forsyner os med den tredie, nemlig Cyrus' 

 Fader Cambyses, som blev gift med Mandane, Dalter af Me- 

 diens sidste Konge, Astyages. Denne Cambyses var sikkerlig 

 en Son af Chishpish og Sonneson af Hakhåmanish, som det 

 fremgaaer af Herodots VII, 11, hvor han lader Xerxes opregne 

 sine Forfædre, Darius, Hystaspes, Arsames, Armnos, Teispes, 



