68 



pada; derefter dode Cambyses, hvorved i Indskriften bruges et 

 Udtryk uvåmarshiyusli, der synes at betyde, ved selvvoldt Dod; 

 ligesom Herodot fortæller, at Cambyses paa Efterretning om 

 Magerens Usurpation under Broderens Navn, brod op fra Ægyp- 

 ten og ved Byen Agbatana i Syrien saarede sig selv tilfældigvis 

 i Laaret, hvad der voldte hans Dod efter en Regjering af syv 

 Aar og fem Maancdcr. Derimod nævner Herodot ikke Navnet 

 Gaumåta, men siger udtrykkelig (IH. 61), at han ikke alene lig- 

 nede Smcrdes, men ogsaa havde det samme Navn. Broderen 

 Patizithes nævnes ikke af Darius, skjondt han ifolge Herodots 

 Fremstilling, var den egenlige Ophavsmand til denne Usurpation 

 „Det Rige, fortsætter Darius, som Mageren Gaumåta fratog Cam- 

 byses, tilhorte fra gammel Tid af vor Familie. Mageren Gau- 

 måta fratog Cambyses baade Persien og Medien og de andre 

 Lande, han handlede efter eget Tykke, han blev Konge. Ikke 

 var der en Mand, hverken Perser, eller Meder, eller nogen af 

 vor Slægt, som vilde fratage Mageren Riget. Folket frygtede 

 for hans Grumbed, og han vilde have dræbt det hele Folk, som 

 for havde kjendt Smerdes, for at man ikke skulde faae at vide, 

 at han ikke var Cyrus' Son. Ingen vovede at modsætte sig 

 denne Mager, indtil jeg (Darius) kom." Mordet paa Smcrdes, 

 siger Herodot, var skeet hemmeligt, kun faa vidste det, de fleste 

 troede at han endnu var i Live, og selv Cambyses Forsikkring 

 paa Dodslejet om det modsatte blev ikke troet; man holdt det 

 for aldeles usandsynligt, at Mageren skulde af sig selv have 

 tilegnet sig Regjeringen (III. 66), og i de syv Maancder Gaumåta, 

 den falske Smerdes efter Herodot regjerede, levede han skjult 

 indenfor Kongeborgen, som han ingensinde forlod, ligesaa lidt 

 som han kaldte til sig nogen af de fornemme Porser. Herodot 

 taler intet om hans Grumhed, tværtimod siger han, at han viste 

 store Velgjerningcr mod alle sine Undersaatter, idet han lovede 

 dem Fritagelse for Krigstjeneste og Afgifter i tre Aar, saa at 

 alle asiatiske Nationer med Undtagelse ene af Perserne, savnede 

 ham meget, da han var dod. Begges Beretninger om Magerens 



