69 



Opforsel kunne gjerae være paalidelige; de ere kun seet fra et 

 foiskjelligt Synspunkt; thi ligesom Mageren efter Herodots For- 

 tælling lokkede for de undertvungne Folkeslag, er det naturligt, 

 at han paa den anden Side har gjort eller villet gjore hvad 

 han kunde, for at sikkre sig Magten, navnlig ved at dræbe de 

 Personer, som havde kjendt den virkelige Smerdes, og som der- 

 for kunde robe ham, for hans Magt var blevet tilstrækkelig be- 

 fæstet; men saadanne Forholdsregler maatte især ramme Per- 

 serne, og del er ikke saa underligt, at Darius ene har mærket 

 sig denne Side af hans Opforsel. 



Om Magerens Drab har Herodot en udforlig Beretning. 

 Han lader Otanes forst fatte Mistanke om hans Bedrag, og da 

 han ved sin Datter Fædytne, havde skaffet sig Vished, meddelte 

 han Sagen til Aspalhines og Gobryas, der ogsaa havde fattet 

 samme Mistanke og derfor ikke tvivlede om Rigtigheden af 

 Olancs Beretning om Magerens Bedrag. Disse tre forbandt sig 

 derefter med Intafernes, Megabyzos og Hydarnes. Til samme 

 Tid kom Darius fra Persien til Suså, og blev optagen i deres 

 Forbund; men ligesom han paa sin Side troede at være den 

 eneste der kjendle Sagens sande Sammenhæng, og derfor var 

 ilet fra Persien med det Forsæt at fælde Mageren, saaledes var 

 det ogsaa ham, der ved sin Raskhed og Bestemthed nodte de 

 andre Forbundsfæller til uden Ophold at sætte deres Planer i 

 Udforelse; hvis Resultat blev Drabet af Mageren ved Darius' 

 Haand og af dennes Broder, og som Folge deraf et almindelig 

 Blodbad paa alle Magerne som Perserne traf paa. Darius der- 

 imod i sin Indskrift fatter sig i Korthed; han siger blot: jeg 

 dyrkede Auramazda, Auramazda ydede mig Hjælp; den 10de i 

 Maaneden Bågayådi dræbte jeg med mine tro Mænd Mageren 

 Gaumåta og hans fornemste Folk. Paa et andet Sted i Slut- 

 ningen af samme Indskrift nævner Darius de sex Personer, som 

 stode ham bi i Drabet paa Mageren. Antallet stemmer med 

 Herodots og fem af Navnene, skjondt ikke i den Orden hvori 

 Herodot anforcr dem som delagtige i Daaden. Darius begynder 



