88 



Faderens Bygningsforetagender i Persepolis, og Indskriften ved 

 Van-Soen har han ladet sætte, fordi Faderen, der for ham havde 

 besogt delte Sted, havde undladt at gjore det. Fra hans Son, 

 Artaxerxes den langhaandede, der regjerede i 40 Aar (465-425 

 f. Chr.), den eneste af Akhæmeniderne for den sidste Darius, 

 hvis Navn det persiske Folkesagn har bevaret, kjendes ingen 

 Indskrift, ligesaa lidt som fra hans to Sonner og nærmeste Efter- 

 folgere Xerxes og Sogdianus (425 — 423 f. Chr.), uden det 

 skulde være nogle smaa, som ikke indeholde andet end Navnet 

 Arlaxerxes eller Xerxes med Titlen den store Konge , Akhæ- 

 meniden. Til den derefter folgende Darius den anden Nothos 

 maa uden Tvivl af sproglige Grunde henfores den saakaldte 

 Vindue-Indskrift i Persepolis, der imidlertid kun indeholder de 

 Ord: den hoje Borg bygget for Kong Darius' Familie, hvorvel 

 denne Indskrift netop findes over alle Vinduerne i den Del af 

 Persepolis-Kongeborg, som ifolge de ældre derværende Ind- 

 skrifter var opbygget af Darius, Hystaspes' Son. 



Mærkeligere er den for nylig i Suså fundne Indskrift fra 

 Artaxerxes den anden Mncmon (405 — 361). Han benytter til- 

 dels den pragtfulde Titulatur og benævner sig endnu den store 

 Konge, Kongernes Konge; men hans Lande kaldes ikke længer 

 de folkerige, og han nævner sig ikke, som Darius og Xerxes 

 for ham, Konge over denne store Jord fjærn og nær, men blot 

 Konge over denne Jord ; han kjendte dog en Del af Jorden, som 

 ikke var ham undergiven. I denne Indskrift fra Suså anforer 

 Artaxerxes II. sin Slægtlinie fra Faderen Darius indtil (Arta- 

 xerxes, Xerxes, Darius) Hystaspes, og omtaler et Tempel som 

 hans Tipoldefader Darius havde bygget og hans Bedstefader 

 Artaxerxes I. restaureret, hvilket han, som det synes, ifolge 

 Auramazdas Villie , havde indrettet for RIipra og Anahata og 

 Indskriften slutter med Bon om at Auramazda, RI i fra og Anahata 

 monne beskytte ham og alt hvad han har gjort. Vi mode her 

 lo Guddomme, som ikke omtales i de ældre Indskrifter, men 



