118 



foict en Draabe Saltsyro, og derpaa blandet med Svovlbrintevand, 

 hvorved der fremkom et meget ringe Bundfald af Svovlkobber, 

 som blev fraskildt ved Filtreringen. 1 den saaledes for Kobber 

 Zink, Mangan og Jern rensede Oplosning, frembragte nu Svovl- 

 brintc-Svovlammonium en meget stærk bruun Farvning, som 

 ikke klarede sig ved Henstand, det var Kobalt, og maaskee 

 Nikkel. Yædsken blev inddampet, og Bundfaldet alter samlet paa 

 et Filtrum, hvorpaa det blev brændt, og Iltet provet for Blæse- 

 roret med Phosphorsalt, hvorved det antog Koboltens charac- 

 teristiske blaae Farve. 



Egeasken indeholder altsaa af Metaller, Jern, Mangan, 

 Kobber, Tin, Bly, Zink, Kobalt og sandsynligviis Nikkel. 



Den i Vand uoploselige Deel af Egetræets Aske blev smel- 

 tet med kulsurt Natron, udvasket med Vand og oplost i Saltsyre. 

 Svovlbrinte bundfældle et rigeligt guulbrunt Stof, som efterlod 

 ved Digestion med Svovlbrinte-Svovlammonium en meget ringe 

 Mængde af et fast Bundfald, som sandsynligviis over Svovlbly. 

 Det i Svovlbrinte-Svovlammonium oploste Stof var Svovltin. 

 Af den for Tin og Bly befriede Oplosning bundfaldte svovl- 

 suur Kalkoplosning en rigelig Mængde svovlsuur Baryt. 



Jeg har ogsaa provet Egebarken. Askemængden er ved 

 denne, ligesom maaske ved alle Barkarter, langt slorre, end 

 Asken af Vedet. Oplosningen af 2 Pd. af denne Barks Aske 

 blev behandlet som jeg allerede flere Gange har anfort. 

 Det Paafaldende herved var, at Summen af Svovlmetallerne 

 efter Skjon var mindre, end Summen af Svovlmetallerne 

 fra den samme Qvantitet Egetræ, endskjondt Askemængden 

 i Barken var omtrent 4 Gange saa stor, som Træets Aske- 

 mængde. Det synes derfor, som om de her fortrinsviis be- 

 handlede Melaller samle sig i Vedet i en forholdsviis storre 

 Mængde, end de ovrige jordagtige, alkaliske og sure Bestand- 

 dele. Forresten linder jeg meget lidt at bemærke ved denne 

 Analyse af Egebark, som ikke videre blev gjenncmfort, dog 



