124 



delbarc plutoniske Virkning finder Sted, og efter denne Analogi 

 vil det være rimeligt at Svovlbrinteudviklingen nærmest vil 

 foregaae i Gangkloften selv, medens alt det Vand, der gjen- 

 nemtrænger Jordlagene, og omsider samler sig i Gangkloften 

 som et Flodleie, vil være gjennemlrængt af Kulsyre. Det kul- 

 sure Vand vil paa sin Vei især oplose kulsuur Kalk og saa- 

 ledes træffer Salloplosningen med sine indblandede Salte af 

 Kalk, Jern, Mangan og sine ovrige Metaller, overmættet med 

 Kulsyre,, og derfor indeholdende en stor Mængde kulsuur Kalk, 

 i Gangklofterne sammen med Svovlbrinte, som kommer fra 

 storre Dybde. Vexelvirkningen af disse forskjellige Oplosnin- 

 ger vil frembringe Svovlmetallerne, og i det Hele taget vil det 

 relative Forhold af Svovlmelallerne paa saadanne Gange være 

 det samme, hvori Metallerne findes i Salloplosningen. Altsaa, 

 Svovljern i storste Mængde, dernæst Zink og Kobber, derpaa 

 Bly. At Manganet under disse Omstændigheder kun ovcror- 

 ordenllig sjeldent bundfældes som Svovlmangan, ligger i den 

 ringe Tiltrækning, dette Metal har til Svovl, og at Kobalt og 

 Nikkel langtfra ikke forekomme saa hyppigen paa Gange, som 

 man skulde troe efter deres Udbredelse i Jord- og Steenlagene 

 selv, ligger i det eiendommelige Oplosningsforhold disse Me- 

 tallers Svovlforbindelser vise. 



Dernæst forekommer Spathjernsteen og Bruunspalh, i en- 

 kelte Tilfælde Manganspath, hyppigen paa Gangene: de ere 

 Producter af Vexelvirkningen mellem den i kulsuurt Vand op- 

 loste kulsure Kalk, og Chloriderne af Mangan, Jern og Mag- 

 nesia. Saltoplosningens Fluor, Kiseljord og Baryt ville give 

 Flusspath, Quarts g Tungspath, og den kulsure Kalk hidrorer 

 fra det kulsure Vand der oploser Kalkstenen og decomponerer 

 Kalksilicatet. 



