156 



navnlig som Joh. Mullers mærkværdige i Synapta opdagede 

 Snegl, Enloconcha mirabilis, var det fastheftet til et indre 

 Redskab. 



Nu træffe allsaa folgende Omstændigheder sammen. Bopy- 

 riderne kjende vi kun som Snyltekrebs paa de hoiere Krebs- 

 dyr, og navnlig saaledes at de mindre uregelmæssige Arter af 

 Slægten Bopyrus forekomme under Brystskjoldet af de langhalede 

 Krebs (Macrouri) , de mest uregelmæssige — hvoraf Rathke 

 endog har dannet en egen Sla j gt ■ — under Baglivet af disse. 

 Disse sidstnævnte Bopyrusformer have saaledes allerede Op- 

 holdssted og ydre Levevilkaar i del Væsenlige tilfælleds med Pelto- 

 gaster og Pachybdella, der, som vi foran have seet, fore- 

 komme, og det ikke sjeldent, under Baglivct af Pagurer og 

 Krabber (Brachyuri). Men desuden nærme de sig ogsaa i Formen 

 paa en vis Maade til hine tvende Snyltedyr. Idet de nemlig 

 fjerne sig fra de mindre uregelmæssige Arter af Slægten derved, 

 at Lemmerne, med Undtagelse af det forreste Par, aldeles tabes 

 paa den ene Side af Dyret, og derved at den hos Isopoderne 

 saa almindelig forekommende Hugehule, isledetfor al dannes 

 af flere mere ligelig udviklede Plader, her dannes fortrinsvis 

 af en eneste Plade, der har udviklet sig paa de andres Bekost- 

 ning og for sig alene udgjor en rummelig Pose med en videre 

 Aabning, kunne de siges ligesom at danne en Overgang til 

 Pellogasler- og Pachybdella, hvis Kugehule man maaskee kunde 

 forestille sig fremkommet af en videre Udvikling af det ene 

 store Blad hos Bopyrus, og hvis Fodrækker man da tillige maalle 

 tænke sig forsvundne paa begge Sider af Dyret. Dertil kom- 

 mer nu Rathkes Iagttagelse af den bo py ruslarve-lignende Liri- 

 ope paa og mellem Æggene i Bugehulen hos Pellogasler pa- 

 guri og Cavolinis Iagttagelse af en liriope- lignende Yngels 

 Udvikling af Æggene i en uregelmæssig Sæk, der ikke med 

 Rimelighed kan stilles fjern fra Pachybdella og Peltogaster, 

 og det Sporgsmaal paatvinger sig da vel af sig selv, om der 

 ikke niaa formodes et virkeligt og nærmere Slægtskab mellem 



