163 



Med Hensyn til Egeslægtens Systematik er den tidligere 

 Inddelingsmaade af Arterne efter Bladformen ubrugelig, fordi 

 denne Charakleer er i hoi Grad foranderlig hos samme Art, 

 ja paa samme Plante. Loudon inddeelte Egene i to Grupper: 

 de bladskiftende og immergronne. Denne Inddelingsmaade har 

 den Ulempe, at den adskiller, ofte fjernt fra hverandre, Arter, 

 der i alle Henseender ere affine. Desuden er Bestemmelsen, 

 om en Eeg er sempervirent eller ei, meget mislig. Alle 

 Mexicos Ege regnes saaledes til den sempervirente Afdeling. 

 Jeg har imidlertid iagttaget en meget tydelig aarlig Foryngelse, 

 et almindeligt Lovspring hos de fleste af dem. Formedelst 

 Bladenes læderagtige Beskaffenhed bliver vistnok en Deel 

 siddende over fra det ene Aar til det andet; men Hoved- 

 massen af Blade afkastes, og nye udvikles af Axillærknopper, 

 ligesom hos vore. Al Bladene kunne blive siddende hidrorer 

 ogsaa fra Mangelen af egentlig Vinler; men paa de Strog, 

 hvor Nordveststorme (Nortes) herske i Yiutermaanederne, led- 

 sagede af kold Begn, afblades ogsaa Egene, saa at Foraaret 

 betegnes ved et almindeligt Lovspring. 



Endlicher inddeler (i Generum planlarum Supplem. IV) 

 Quercus Slægten i 3 Afdelinger efter Skaalens Beskaffenhed: 

 i. Lepidobalanus, med taglagte Skjæl i Skaalen. 



2. Chlamydobalanus, med blodpigget omkring Nodden lukket 

 Skaal, som aabner sig uregelmæssigt. Indbefatter ikkun 

 en Art, Q. cuspidata Thbg. fra Japan. 



3. Cyclobalanus, med Skaalens Skjæl for neden sammenvoxnc 

 i en glat Urne, for oven adskilte, ringformig omgivende 

 Nodden. Indbefatter blot indiske, sundaiske og japanske 

 Arter. 



Med Undtagelse altsaa af disse ostasiatiske Former, hore 

 alle andre Arter til Lepidobalanus, der videre underafdeles i: 



Esculus, med affaldende Blade, og 



llex, med immergronne Blade, Inddelinger, hvis Uhensigts- 

 mæssighed jeg ovenfor har paaviist. 



