197 



deres Oprindelse; thi da vilde der af dem være at vente Op- 

 lysning om den ejendommelige Indflydelse, klippefulde Kyster 

 og et mere bevæget Hav havde havt paa Urbefolkningen, som 

 et Folk af Fiskere. Nærværende Meddeler kunde derfor ikke 

 undlade at anmode Hr. Magister Niels Bruzelius, Amanuensis 

 ved det antiquariske Museum i Lund, hvem Undersogelsen af 

 disse Dynger fornemmeligen skyldes, at ville velvilligen med- 

 dele mig en noiere Underretning om de i disse Dynger gjorte 

 Fund, for at Lighederne og Forskjellighederne imellem disse 

 og vore , bedre kunde træde frem — en Anmodning som 

 Hr. Magisteren paa det Beredvilligste imodekom, idet han der- 

 hos tillige havde den Forekommenhed at lade mig selv see en 

 stor Del af de i Dyngerne for Lyset bragte Gjenstande. Hans 

 i Breve mig tilsendte Beretning har han tilladt mig at meddele 

 Comiteen og Selskabet; den var ledsaget af et skizzeret Kort 

 over Dyngernes Beliggenhed, hvilket nedenfor i en Fjerdedel 

 af den oprindelige Storrelse findes indtrykt i Texten. 

 Beretningen lyder saaledes : 



» 

 Beskrifning ofwer några snåckhogar och ruiner efter 



boningar, belågna på Kullab erg. 



På nordostliga kanlen af Kulla berg stråcker sig langs kusten 

 ett band af klippor likt en mur mol hafvet, hvilket utan detta 

 motslånd skulle slungat sina wågor hogt upp på bergels sidor. 

 Emellan det'a klippband och sjelfva berget ligga på sluttningarnc 

 en mångd snåckhogar och ruiner af hus kringspridda. 



Att dessa snåcksamlingar ej åro af hafvet uppkastade som 

 forhållandet år på flera stållen i Bohuslån och Norrige, synes 

 man kunna sluta deraf, att snåckorna ej åro af wågorna slitna, 

 åfvensom alt de ligga på hojder, men deremot saknas i sånk- 

 ningar, samt att de alltid forefinnas i nårheten af husruinerna. 



Alla dessa sednare ofverensslåmma deri att en eller flera 

 af wåggarne bestå af sjelfva klippan, de ofriga af storre kan- 

 liga stcnar, som lossnat från berget, och som blifwit uppslap- 



