hvilket Dyr Museet forhen kun besad et mere ufuldstændigt 

 Exemplar fra en Mose ved Overdraaby (see Oversigten 

 for 1848 S. 74). Disse fuldstændigere Levninger skyldes 

 Hr. Kammerherre v. Haffner til Egholm, som fra en Mose 

 paa delte Gods, altsaa kun kort fra Findestedet for det 

 forrige Exemplar, havde indsendt det til Universitetets 

 physiologiske Museum, af hvis Bestyrer, Hr. Etatsraad 

 Eschricht, det senere overgaves til det zoologiske Mu- 

 seum, for i Overensstemmelse med det mellem Besty- 

 rerne Vedtagne om disses Samlingers Omraade i Almin- 

 delighed, at opbevares med de ovrige Gjenstande fra 

 samme fjerntliggende Tid. 



[Senere har Museet havt det Held at modtage fra Hr. Kam- 

 merherren Stykker af endnu et tredie, men mindre og yngre 

 Exemplar. See disse Oversigter for Modet d. 9. Februar d.A.]. 

 b) Flere Stykker Bæverstokke eller af Bæveren overgnavede 

 og afbarkede Grene og Stammer, saavidt det skjonnedes 

 af Bæverasp. Stokkene vare fundne paa Bunden af den i 

 Oversigterne for 1853 S. 26 — 27 omtalte Mose, hvorfra Prof. 

 Steenstrup jevnligen har erholdt ret mærkelige Dyreknokler 

 og Oldtidslevninger. De fleste vare omtrent to Alen lange 

 og laae saa at sige jevnsides med hinanden paa Under- 

 laget, umiddelbart dækkede af Torven; de havde en Tyk- 

 kelse af 2—5 Tommer, og i Reglen var Barken afskrællet; 

 enkelte vare kortere, af £ — 1 Fods Længde og af 3 — '10 

 Tommers Tykkelse, og af disse var der ogsaa nogle afbar- 

 kede, medens Barken paa andre endnu i urort Tilstand var 

 tilbage. Saavel de særdeles tydelige Mærker af Bæverens 

 store, meisselformede Tænder i Stokkenes tilskaarne Ender, 

 som de Indtryk, der gik rundt omkring alle de Stokke, 

 hvis Bark var afskrællet, viste tilstrækkelig, at Stokkene kun 

 kunde være tildannede af Bævere, som allsaa fordum have 

 havt deres Tilhold i det Vandlob, hvori Torvcn senere har 

 dannet sig. Efter deres Leie have de vel snarest udgjort 



