8^_ 



andringer i Fugleklassen vil fremgaae, at idetmindste tvende store 

 Fuglearter have forekommet i Landet i ældre Tider, som nu 

 ikke længere træffes her og hvoraf den ene endog er sin to- 

 tale Undergang eller Uddoen meget nær, for ikke at sige: saa- 

 godt som uddod. 



Af Rovfugle har jeg truffet paa enkelte Knokler: saaledes 

 paa den nederste og overste Del af tvende store Overarmknokler 

 (humerus'), som stemme aldeles med den tilsvarende Knokkel af 

 Fiskeornen eller Havornen Aqvila albieilla L. ; disse Levninger 

 ere fra Meilgaard; andre ligesaa erkjendelige Dele, f. Ex. det 

 venstre Haandblad Qmetacarpus) fandt jeg ved Fannerup, atter 

 andre, f. Ex. Underarmen (ulna) ved Havelse. 



Skjondt det efter vor nuværende Smag maa synes besyn- 

 derligt, at vi finde Spor af en Rovfugl mellem Affald af Menneskets 

 Fode, saa kunne vi dog neppe tvivle om, at Urfolkene have 

 dræbt Ornene ikke blot forat udrydde dem eller forat for- 

 mindske Antallet af disse Medbeilere til Landets ovrige Vildt, 

 men forat fortære dem. Den ene Overarm bærer idetmindste 

 mange tydelige Mærker af, at Urfolket med skarpe Knive har 

 afskaaret Kjodet. 



Af andre Rovfugle har Museet Knokler af en middelstor 

 Falk fra Bunden af Mariedalmosen. 



Af Sangfuglenes store Orden har jeg ikke erkjendt nogen 

 Levning, ikke engang af Ravnenes eller Kragernes Familie, som 

 vel vare de Fugle, man snarest skulde vente, at Urfolket kunde 

 have benyttet til Fode. Af mindre Fugle vil det kun være 

 aldeles undtagelsesvis, at man i Kjokkenmoddingerne træffer paa 

 bestemmelige Levninger, naar man seer hen til den Voldsom- 

 hed, hvormed Hundene have behandlet Knoklerne ialmindelighed. 



Om Klatlrefugle og Duefwjle gjelder det Samme. 



Af de her i Landet nu levende tiende Hønsefugle, Vag- 

 telen, Agerhonen og Urfuglen, har jeg ikke med Bestemthed 

 fundet Knokler, uagtet det var at vente, at de tvende sidst- 

 nævnte havde været fangede af Urbefolkningen. Derimod fore- 



