49 



af Jordklodens Halvkugler findes to Maxiina af Inclination 

 og Intensitet, og ligeledes to Convergentspuncter, hvis Meri- 

 dianer, især ved de to storste Maxiina, ikke afvige betydeligt 

 fra disses Meridianer. I den nordlige Halvkugle ligger den 

 stærkere Region i den ostlige Deel af Nordamerika, den sva- 

 gere i det ostlige Siberien; i den sydlige Halvkugle ligger 

 den stærkere i det sydlige Indiske Hav, den svagere i den 

 sydlige Deel af det stille Hav. Forfatteren har betegnet de to 

 nordlige med B og b, de lo sydlige med A og a. Da man 

 har langt ældre brugbare Iagttagelser af Misviisningen, end af 

 Inclinationen og Intensisiteten, især paa Havet, saa har Forf. 

 sogt Beliggenheden af disse Convergentspunkter for forskjellige 

 Epocher, for deraf at udfinde Retningen og Storreisen af deres 

 Bevægelse, hvoraf de egentlige Magnetpolers Bevægelse i det 

 mindste tilnærmelsesvis kunde sluttes. Nedenslaaende Tabeller 

 indeholde de saaledes fundne Beliggender af disse fire Conver- 

 gentspuncter hvor a betegner Punktets Afstand fra den nær- 

 meste Jordpol, l dets Længde ost Greenwich, t Aaret, i hvilke 

 Observationerne er udforte. 



Convergentspunct B 



Dette Punct bevæger sig altsaa mod Ost og dets Længde for 

 Aaret t kan udtrykkes ved folgende Formel 



l = 250° 16',4 + 15',5844 {i— 1725). 



Afvigelserne imellem Observation og Regning ere ikke betyde- 

 lige, og den aarlige Bevægelse over \ Grad. 



