_72 



rakteristisk Bygning fra hiin Tid, vil man dog have vanskeligt nok 

 ved at finde. Prover paa at decorere Ydersiden af et Huus i 

 antik Smag — eller noget, der skal ligne denne — midt iblandt 

 lange, eensformige moderne Huusrækker, hore ogsaa kun til 

 sieldne Undtagelser. Og iblandt slige fremmede architektoniske 

 Skikkelser er det endnu sieldnere at finde nogen, der (saaledes 

 som den oprindelig „Gustmeierske Gaard" ved Holmens Canal) 

 snarere ved en reen og tækkelig Sliil, end ved Prunk og et 

 Slags Prætension (saaledes som den store saakaldle „Erichsens 

 Gaard'' paa Kongens Nytorv) tildrager sig Opmærksomhed. 

 Begge disse Bygninger tillægges Harsdorff; og den forsle især 

 kan med Rette siges at giore hans Smag Ære; ligesom den virkelig 

 viser, at en antik Stiil lader sig anvende i den nyere Huus- 

 bygning, naar det skeer i passende Forhold, og med forstandigt 

 Hensyn til Husenes Storrelse og Beliggenhed. — Man har un- 

 dertiden ogsaa tillagt Harsdorff en af de faa offentlige Bygninger, 

 fra det i8dc Aarhundredes sidste Decennier, som kunne tildrage 

 sig og fortiene Opmærksomhed: det chirurgiske Academie i 

 Bredgaden. Det er imidlertid intet Værk af Harsdorff, men af 

 den samtidige Bygningsinspectcur , Professor P. Meyn; (opfort 

 1786). Uden at hore til architektoniske Pragtværker, vil et 

 dannet og uforvænt Oie dog finde sig tiltrukket og i det Hele 

 tilfredsstillet ved en Bygning, som lærer, at der ikke altid ud- 

 fordres store Pengemidler, eller fuldkommen rene anlike For- 

 mer, til al frembringe noget i sin Simpelhed Ædelt og Smukt 

 i Architekluren.*) At man kan lillægge de lo joniske Soi- 

 ler, som ere anbragte ved Indgangen til det chirurgiske 



*) En Forfatter, som man ikke vil kunne frakiende Smag og Aandsfrihcd, 

 uagtet Baggesen i sin Tid giorde sig lystig over ham, regner det chir- 

 urgiske Academie, tilligemed Charlottenborg, Land-Cadetacademiet og 

 Staldmestergaardnn, til de „bedste" Bygninger i Kiobenhavn (1792). Ram- 

 dohr's „Studien auf ciner Beisc nach Danemark." S. 166. Bogen er 

 næsten glemt; men indeholder endeel, der endnu har historisk Interesse. 

 Suhm havde skrevet foran i sit Exemplar: „Kecht gut; hat aber zu viele 

 Ich und Aber." 



